Majka Zemlja je opustošena, lišena svoje životne snage.
Razaranje je probudilo Zlog duha.
On traži izgubljene, slabe, izopačene...
Molite se da ne pronađe vas.
Tata, čuo sam nešto. -Stvarno? Šta si čuo? -Buku.
To samo mi radimo. -Zašto ne mogu da pođem s tobom?
Zato što sam rekao ne. Ovo nije mesto za decu. Skoro smo završili.
Ne izlazi iz kamioneta. I nemoj da ga voziš. Jesi li me čuo?
Stavi ovo u pregradu za rukavice.
Odmah se vraćam, druže. Volim te!
Kad završim idemo po tvog brata Lukasa.
Gubimo se odavde.
Frenk, imamo dovoljno da odradimo još jednu turu ako želiš.
Šta je to bilo?
Slušaj.
Rekao si da će opet otvoriti ovo mesto tek za nekoliko nedelja.
Šta je to koji kurac, Frenk?
To mora da je životinja.
Jebem ti.
Šta se dešava koji kurac, Frenk? -Hajde. -Jebem ti.
Šta se dešava koji kurac?
Kuda ćeš?
Frenk.
Jebem ti.
Frenk, gubimo se odavde.
Hajdemo odavde. Nešto gori, čoveče.
Frenk!
Gubimo se odavde, druže. Hajdemo odavde.
Ovo je nešto zajebano, čoveče. Kuda ćeš?
Gubimo se odavde.
Frenk! Trči! Trči, Frenk!
Bože!
Frenk!
Keni!
Tata?
ROGOVI
Preveo: Bambula
Odmah izlazim.
TRI NEDELJE KASNIJE
Očito je mnogo više od toga.
Da li bi mu neko pomogao da objasni?
Pripovedanje je način da ljudi objasne svetu
svoju kulturu,
prenošenje običaja i verovanja s jedne generacije na sledeću.
U Americi, pogotovo ovde u Oregonu,
pripovedanje je počelo s našim domorocima.
Američki domoroci su učili mlađe ljude
u svojim zajednicama o svojoj kulturi i identitetu.
Može li neko da mi da primer basne ili mita?
Ili čak i bajke.
Brodi, pokušaj.
Ivi, imaš li neku priču koju želiš da podeliš?
Lukase. Daj mi primer
basne ili mita. Hajde.
Neko?
Dobro. Hajde, Džasmin. -"Zlatokosa". Zlatokosa je bajka.
To je veoma dobro. O čemu se radi u "Zlatokosi"?
Lukase. -Dok je porodica medveda odsutna,
Zlatokosa uđe u njihovu kuću i pojede im kašu.
Onda se medvedi vrate kući i naljute se na nju.
Tako je. Veoma dobro.
Da li imamo pouku ili poruku u toj priči? -Da.
Ne jedite hranu medvedima bez dozvole.
Tako je. Ne uzimajte nešto što nije vaše.
Svi se pripremite da diskutujete i pišete
o bajci ili mitu kad se vratite.
Narode, idemo.
Izvolite, gospođo. Drago mi je.
To je 3 dolara.
To je sve?
To je 4,50, molim.
...već su počeli povlačenje ekoloških propisa.
Danas, portparol EPA najavio je sveobuhvatan plan
o oživljavanju industrije uglja
promovišući rudarenje uklanjanjem planinskog vrha.
U dalekom Sispus Folsu, u Oregonu,
rudnik Grejmaut je jedan od retkih kojeg opet otvara njegova uprava,
završavajući ono za šta kažu da je rat protiv američke energije.
Sestro.
Kako je bilo u školi?
Manje više isto.
Samo im daj vremena. Zavoleće te.
Nije to u pitanju.
Nije ono čemu sam se nadala.
Hoćeš da to sklonim odatle?
Probaću da odspavam malo. Laku noć. -Laku noć.
Momče.
Epidemija opijata i dalje traje u ruralnom Oregonu.
Korpa pored telefona.
Možeš li da mi ne pomeraš stvari, molim te?
Držim to tamo gde je sve, pa znam gde je.
Izvini. Da.
Probala sam da nam obezbedim više prostora.
Iseliću se čim budem mogla.
Džuls, nisam spominjao iseljenje.
Izvini. Spremam se da iselim
još jednu porodicu s decom. Dam im 10-15 minuta
da uzmu ono što mogu da ponesu, ubacim u auto,
ako imaju auto, a onda...
Kamo sreće da se nisi kandidovao, Pole. Nisi morao.
Nije bilo mnogo ljudi
koji su želeli tu poziciju nakon što se Voren Stouks penzionisao.
Jedva prepoznajem ovo mesto.
Mnogo toga se može promeniti za 20 godina.
Ovo je naše malo parče raja ovde.
Ko je sledeći?
Lukase. Hoćeš da nam pročitaš svoju priču?
On ne ume da čita, gđice Medouz. -Klinte. -Da, ume.
Znam da si radio na priči. Hoćeš li malo da nam pročitaš?
Jednom, bila tri medveda,
koji su živeli u mračnoj i vlažnoj pećini, iznad malog grada.
Veliki Medved, Mali Medved i Beba Medved.
Veliki Medved se starao o malim medvedima.
Ali Veliki Medved se razboleo.
Ostao je bez posla. A onda mu je utroba pocrnela.
Jednog dana, Mali Medved je došao kući
a Veliki Medved i Beba Medved bili su drugačiji.
Bolest kod Velikog Medveda se pogoršala.
Veliki Medved je postao bešnji i zlobniji,
jer nisu imali hrane. Nisu imali mesa.
Veoma dobro, Lukase.
Ali imali su jedni druge.
Znate da mu je mesto tamo, zar ne?
Bože! Je li to pseće govno? -Bože, druže. To miriše kao guzica. -Bože.
Kakva osoba bi stavila to unutra?
Kopile! Misliš da je ovo smešno? Pojedi ga!
Tuča! Tuča! -Klinte! Prestani! -Pojedi ga!
Da li to boli?
Dobro.
Navuci duks.
Brzo ću.
Pošla sam unutra. Hoćeš da mi se pridružiš?
Nisam te zato pozvala unutra.
Pozvala sam te unutra na sladoled,
jer sam htela da saznam da li ti je sladoled omiljeno povrće.
Jer jeste moje.
Sladoled nije povrće. -Jeste.
On je dezert. -Za većinu ljudi, da. Ali za mene?
Povrće sto posto.
Ako je sladoled povrće, koje je tvoje omiljeno voće?
Hajde.
Krofne? -I moje takođe. Čokolada, očito.
Takođe volim i čizburgere kao voće.
A tvoj brat? Da li on voli sladoled?
Otkud znate da imam brata?
Nastavnici sve znaju.
Gde je on? -Kod kuće.
S mamom?
Da znate sve, onda biste znali da mi je mama mrtva.
Žao mi je što čujem to.
Ali to nam je zajedničko. I moja mama je umrla.
Stvarno? -Kad sam imala 12 godina.
Ja imam 12 godina. -Znam.
Pričaj mi o svom bratu. Kako se zove?
Ejden.
Koliko Ejden ima godina?
Sedam. -Znači on je u našoj školi?
Više nije.
On je uvek s mojim tatom.
Da li ga tvoj tata podučava kod kuće? Čime se tvoj tata bavi?
Moram da idem.
I nemojte da me pratite ovog puta.
Skloni se! Iš!
Ima li koga?
Šta je? -Isuse!
Mislio sam da si me čula. -Ne.
Šta je to koji kurac?
Jesi li ih učila takvim stvarima u Kaliforniji?
Mislim da to neće biti prihvaćeno ovde.
Pole.
Imaš svako pravo da me prezireš.
Ne krivim te za to.
Znam da nisi mogao da razumeš tada,
ali nisam više mogla da ostanem u ovoj kući.
Samo znaj da sam provela život
pokušavajući da prebrodim to što sam te napustila.
I da rešim svoje probleme.
A to nije bilo lako.
A ja sam proveo čitav život moleći se da se vratiš.
Hajde!
Evo.
Doneo sam ti ovo.
Vratiću se nakon što on jede. Biće umoran.
Tata, ne.
Ne. Tata.
Molim te. Povređuješ me.
Džuls. Šta je?
Isuse! -Izvini. -Jesi li dobro?
Isuse. -Izvini.
Samo sam...
Hteo sam da spustimo tenzije i razgovaramo.
Sigurno si dobro? -Da.
Ne. Ja sam...
Tako mnogo...
Da li poznaješ Frenka Vivera? -Naravno.
Pozivao sam ga na sud i oživljavao ga
uz pomoć narkana nebrojeno puta. Zašto?
Njegov sin je moj učenik.
To je bio njegov crtež. Izvukla sam ga iz smeća.
Ima logike. Svaki put kad ga vidim,
očekujem da nađem Frenka mrtvog s iglom u ruci.
Zašto on nije u zatvoru?
Ne znam. Pokušao sam mnogo puta...
Ali ako on ode, ko će brinuti o dečacima?
Nakon što im je majka umrla,
socijalna služba je smatrala da je on dovoljno pogodan da im bude staratelj.
I šta ja tu mogu? -Nešto se dešava tamo.
Pre svega, deluje da niko ne živi tamo.
A kad sam prišla...
Išla si u njegovu kuću?
Mislila sam da sam čula nešto što ne zvuči normalno.
Ne smeš to. Ne smeš da ideš u kuću Frenka Vivera...
Čula sam nešto, i to nije bilo normalno. -A da mi ne kažeš.
Razumeš li? Ne smeš to. -Svi misle da će problemi nestati a znamo da neće.
Lukase?
Lukase... Gladan sam.
HVATANJE ŽIVOTINJA I ZAMKE
OPASNI DUHOVI
Odakle ti ovo? -Iz njegovog stola.
To je priručnik, Elen. Emotivno, fizičko...
Samo malo.
Nismo stručnjaci za prepoznavanje zlostavljanja, ali shvatam te.
Ovo je veoma uznemirujuće.
Ali nažalost, Lukas nije jedini koji ne dobija potrebnu pažnju.
Ali je ovde, na sigurnom. -Šta to treba da znači?
Njegov mlađi brat, zašto nije upisan?
Imamo mnogo učenika koji se školuju kod kuće.
I ne dolaze u školu kako bi mogli da valjaju drogu za njihove roditelje.
Ili da ne namirišemo metamfetamin na njihovoj odeći i prijavimo roditelje.
Dobro, ali bez obzira na to, ovo je poziv u pomoć.
Poslušaj nekoga ko ume da prepozna zlostavljanje.
Znaš šta, prvom prilikom ću se obratiti njegovom ocu.
Izvolite.
Šta želite?
Izvinjavam se.
Ne znam, Pole.
Donji deo je bio sav sažvakan. Nešto najgore što sam video.
Dobro. Pogledaćemo. Hvala, Vorene.
Hvala, šerife.
O čemu je reč? -Našao je deo čoveka u šumi danas.
Deo čoveka?
Ko je to? -Ne sećaš se šerifa Stouksa?
Kad smo bili deca? -Sećam se.
Rekao je da je pešačio blizu Grejmauta,
kad ga je smrad doveo do polovine čoveka zatrpanog u šumi.
Pretpostavljam da je druga polovina nađena u rudniku,
blizu laboratorije amfetamina.
Verovatno je to bio medved ili puma. -Isuse.
Na osnovu onoga što mi je rekao,
mislim da Isus nije bio u blizini.
Dobro. Moramo da idemo odavde i da pozovemo mrtvozornika.
Vidimo se kasnije.
Spreman?
Ćao. -Ćao. -Jesi li dobro?
Da li je Bog stvarno mrtav? -Šta?
Tata je rekao da je Bog mrtav.
Samo se seti onoga što nam je mama rekla.
Ja i ti, rođeni smo pod srećnom zvezdom.
Evo. Doneo sam ti ovo.
Određivanje uzroka smrti bilo je bukvalno nemoguće.
To mora da je životinja, zar ne?
Takvu životinju nisam video.
Ono što me još više muči su otisci zuba, na žbici.
Izgledaju kao ljudski.
Ne znam šta da ti kažem, Pole.
Žao mi je.
Je l' tako rekoste, da je neverstvo s Kasijem izvela?
S Kasijem, gospo, jezik skrotite.
Neću da skrotim jezik. Dužnost meni da govorim nalaže.
Ubijena na odru svom sinjora moja leži.
Da ne da nebo blago!
Što se, sinjori, tako skameniste? Istina sušta to je, doista.
O, lezi, da, i urlaj,
jer si ti najslađe nevinašce ubio koje je ikad okom pogledalo.
O, poročna je bila! Jago zna da se je činom preljubničkim
ona hiljadu puta dala Kasiju. -O, nebo! -Kasio je ovo priznao.
A ljubavni je ovaj posao ona uzvratila mu istom onom maramicom.
Avaj! -Na videlo, na videlo to mora.
Ćuti. -Da ćutim?
Neću, ne, nego ću da razvezem kao severac. - Urazumi se.
Nek nebo, ljudi i đavoli...
Nek svi...
Ima li koga?
G. Viver, ja sam Elen But, iz škole.
Da li biste, molim vas, ovog poluđavola pitali
zašto duh i telo moje zalude tako?
Ništa ne pitajte, što znate, znate.
Zar na nebu ni za šta drugo sem za grmljavinu kamenje ne postoji?
G. Viver?
Ima li koga?
Bože.
Mora da umireš od gladi. Šta ti je to uradio?
Ovde smo našli drugu polovinu Kenija Glasa.
Šta je ovo? -Svete vrećice. Amajlije, za zaštitu.
Ali zašto bi ovo visilo ovde?
A ovo?
Je li to od jelena? -Ne.
Tako nešto dosad nisam video.
Koliko daleko ovo ide? -Daleko. Ali ja ne bih išao dalje.
Ovde Pol.
Reci opet.
10-9.
...nestala osoba. -Sranje.
U redu. Idemo.
Pošao si svojoj kući punoj drogiranih nakaza?
Nastavnica ne može da te spase ovde, pederu.
Izvinio sam se. -Ne primam izvinjenja od pičkica.
Nemoj da mi okrećeš leđa dok ti se obraćam.
Lukase!
Kad si se poslednji put čula s Elen? -Elen But?
Juče. Zašto?
Njen muž je prijavio da je nestala.
Rekao je da mu se nije javila na telefon
niti je bila kod kuće ceo dan. -Stvarno?
Šta preduzimaš povodom toga? -Podneo sam izveštaj.
Izdao sam poternicu, pretražio bolnice,
uostalom, nadajmo se da je sve to samo nesporazum.
Rekla sam joj da porazgovara s Frenkom Viverom. O Lukasu.
Jesi li osetio to? -Da.
Frenk, ovde šerif Medouz.
Ovde smrdi na smrt.
Da, nešto nije u redu.
Frenk!
Gubimo se odavde. Nabavićemo nalog sutra.
...mali grad Sispus Fols, u Oregonu.
Glasine o još jednom talasu jezivih napada...
...obrađuju dokaze i obezbeđuju forenzičku ekspertizu.
Naši pokušaji da kontaktiramo lokalnu policiju bili su uzaludni...
Da li si razgovarala s Klintovim roditeljima jutros?
Da. Hteli su da znaju da li je bio u školi juče.
On je bio ovde sve do kraja dana, zar ne?
Znam da je ovo
bilo teško za sve nas.
Ali trenutno, moramo da radimo pod pretpostavkom
da je ovo samo nekakva slučajnost. Naći ćemo ga.
Izvinite.
Šta je? -Slučajnost?
Da je i moj učenik nestao sada? Šta koji kurac, Pole?
Šta bi inače htela da uradim, Džuls?
Nalog se trenutno obrađuje. Potrebno je vreme. To ne može preko noći.
Sve ovo je povezano. -Šta bi htela da uradim? -Ne možeš mi reći da nije.
Svemogući Bože.
Ovo su otisci stopala Frenka Vivera? -Neki.
Ima i dečijih.
Šta je ovo?
Isuse Hriste.
Ugljenisano.
Spaljeno. -I odrano.
Mora da je to Frenk Viver. -Da, zubi će nam reći.
Izgleda kao da je nešto izletelo iz njega.
Lukase. Lukase, slušaj me. Ne želim da ideš tamo unutra.
Ne. Pustite me! -Znam. U redu je. -Šta se dešava?
Očito je da sam zabrinut.
On je ozbiljno dehidrirao, pati od hronične neuhranjenosti.
Preporučujem da ostane noćas, možda i duže,
ali ne moram vam reći da je on veoma bolesno dete.
To može biti zbog okolnosti ili njegove genetske predispozicije,
ali postoje sigurni znaci psihičke krize ovde.
Anksiolitici i antipsihotici će pomoći,
ali s obzirom na to šta je doživeo...
Kad ću moći da ga ispitam?
Sigurno ne večeras.
Šta planirate da radite s njim? -Razgovaramo o tome.
Ali komplikovano je. -Sigurno.
Mališu čeka dug put.
Bio bih nemaran da ne spomenem, ali očito je bio žrtva zlostavljanja.
I to već neko vreme.
Hvala, Alane.
Ne možemo. Ne. -On nema nikoga.
Ne znamo gde mu je brat.
Gde će da ode?
Ne znam, ali on nije tvoja odgovornost.
Nema porodicu.
I on je moj učenik. Pa je on moja odgovornost. -Džuls...
Ovde se ne radi o tebi. Radi se o njemu, i da dobije pomoć...
Šta si mi upravo rekao?
Ne svaljuj našu prošlost na njega. -Žao mi je.
Da li ti je on slomio ruku na 2 mesta?
Da li te je prinuđivao da se kriješ ispod poda one kuhinje,
moleći se da se nikad ne vrati kući?
Da li si ti morao da mu ispunjavaš svaku potrebu?
Jer se ja toga ne sećam.
Ne znaš šta mi je uradio.
Pusti nas unutra! Tata!
-Tata, molim te! -Otvori vrata, tata!
Momci, samo trenutak. Tata je bolestan.
Tata! Tata, molim te!
Tata, šta ti se dešava? -Otvori vrata! -Ne!
Tata!
Pogledaj me. Tata je veoma bolestan. Zaključaj ta vrata.
Šta god da radim, ne otvaraj ta vrata. Čuješ li me?
Zaključaj ih! Zaključaj vrata!
Tata, Ejden je veoma bolestan.
Ako nije problem, šta mislite o ovome?
Gde ste ovo našli? -Pripada učeniku.
Da li je učenik Indijanac? -Ne.
Kako je to moguće? -Ne znam. Nije.
Ovo je bilo u rudniku.
Ovo... je ono što je bilo u rudniku.
To je vendigo. Prevodi se kao
đavolsko zlo koje proždire čovečanstvo.
Prema legendi, tokom strašno hladne zime
velika glad prisilila je na kanibalizam lovca koji se izgubio.
Nakon što se gostio ljudskim mesom, poludeo je
i pretvorio se u amorfnog duha koji je mogao da preuzima mnoge oblike.
I lutao je po šumi za novim žrtvama.
Njegov nezajažljiv apetit nikad nije bio zadovoljen.
Oprostite. Pričate o mitu. -Za vas, da.
Ali to je opominjujuća priča za domoroce koji veruju u to.
Oni su neuhvatljivi.
I poznato je da su večno gladni, ali žderanje ih samo čini gladnijim.
I slabijim. Oni koji imaju tu nesreću da naiđu na nekog,
mogu ga samo ubiti kad je u oslabljenom stanju.
I to samo gašenjem njegovog srca koje kuca,
prisiljavajući ga da potraži drugog domaćina.
Ali ima logike. Duhovi naših predaka nikad nisu umrli.
Oni su bili ovde davno pre nas,
i biće ovde dugo nakon što umremo.
Ali sada, oni su ljuti.
Pole.
Ovde Pol.
Pamphaus put. Moraš da dođeš kod pruge.
Šta je? Šta se desilo? -Imamo telo ovamo.
Gadno je, Pole. Stvarno gadno.
Identifikovan? -Da. To je Klint Ovens.
Ne znam odakle da počnem, Pole.
Daj da vidim.
Reci mi da je ovo učinio voz, Džejk.
Taj dečak je pojeden na pola. Šta se dešava ovde?
Ne znam, Dene.
Mi...
Vratimo se u stanicu,
i smislićemo nešto. Pozvaću gradonačelnika,
i preuzećemo inicijativu.
Žao mi je. Nisam sklon da ikome verujem
za neku mitološku zver iz prirode.
Takve stvari ne postoje, Džuls. Bez obzira šta Stouks kaže.
Postoji logično, razumno objašnjenje za ovo.
Elen But...
I ona ljudska koju si izvukao iz kuće Viverovih.
A Lukasov brat, gde je on?
Ne znam.
Vodi me u bolnicu.
Ispred tvoje kuće sam.
Dobro. Završavam s gradonačelnikom, onda dolazim.
Pogledaj okolo.
Mogu li da ti donesem nešto?
Ne, hvala.
Lukase, sećaš se kad smo pričali o našim mamama?
I kako su umrle?
Nisam ti rekla da je i moj tata umro.
Kako je umro?
Sam je to sebi uradio. -Kad je umro?
Ne tako davno. -Da li ste bili ovde kad je umro?
Ne.
Zašto?
Zar niste voleli svog oca?
Preselila sam se ovde da budem sa svojim bratom.
Mi smo zapravo odrasli u ovoj kući.
I nedostajao mi je.
Lukase, da li su ti rekli u bolnici?
Šta?
Tvoj tata je umro.
On nije mrtav. -Jeste, Lukase.
Moj brat, Pol, našao ga je u vašoj kući.
Ne. To je bio moj nekadašnji tata. Onaj koji je bio bolestan i zao.
Moj novi tata je s Ejdenom, ali Ejden ne razume.
I potreban sam mu. Samo treba da ga hranim, i voleće me.
Šta?
Vidite li? Rekao sam vam.
Doći će po mene, i odvešće me u rudnik da budem s Ejdenom.
On je ovde.
Pole?
Da, Dene, šta je?
Nešto je ovamo.
Mislim da je u šupi.
Hajde. Idemo.
Kuda me vodite?
Hoću da vidim brata.
Dene?
Dene, čuješ li me?
Malo dete je ovde. -Šta, Lukas?
Lukas je u kući.
Dene!
Dene, javi se!
Sranje. Sve su zaključane.
Do đavola.
Jebem ti.
Pole.
Lukase, budi tu. Ne mrdaj.
Pole, ne.
Ne. Lukase!
Dene.
U redu je.
Pole?
Lukase?
Pole?
Bože!
Pole! Bože. Pole!
Bože.
Pole...
Pole, moram da te pomerim. Pole.
Pomeriću te. -Gde?
Hajde.
Da li je Lukas mrtav? -Ne mrdaj.
Otišao je u rudnik. Idem za njim. -Šta?
On misli da je tamo Ejden. -Ne, ne smeš to. Ne smeš...
Moram. Moram da ga nađem. -Ne sama.
Potreban ti je doktor. -Idem s tobom.
Uzmi moj pištolj.
Nećeš da me ostaviš.
Ovde Džulija Medouz. Pol i ja smo u rudniku Grejmaut.
Njemu treba Hitna pomoć.
Lukase?
Lukase.
On je...
Šta? -Vratite se nazad.
Idite.
Biće on dobro. Samo je bolestan.
Lukase, slušaj me.
Nikad mu neće biti bolje. -Hoće.
Lukase, neće. Prekasno je za njega.
Bolestan je, ali biće mu bolje, obećavam.
Lukase, slušaj me. Znaš da mu neće biti bolje.
Moram da znam da shvataš.
Ne gledaj. Ne gledaj, Lukase!
U redu je.
Tako mi je žao.
Šta ćemo s njim?
Zadržaćemo ga. Za sada.
Nemamo izbora.
To je kao da živimo s mladunčetom tigra.
Znaš u šta će izrasti.
Misliš li da bi mogla da ubiješ nešto što voliš?
Eto. Hajde, idemo.
Dobro si? -Da, stići ću vas.
Preveo: Bambula
Preuzeto sa www.titlovi.com