Vážení, poslední zastávka. Konečná.
Seberte si věci a vystupte si.
Děkuju.
KAVÁRNA CELONOČNÍ PROVOZ
Vítám vás, dámy a pánové,
v největším lunaparku na světě.
Hrůzostrašné atrakce, zábava pro mladé i staré.
Pospěšte si...!
Hleďte, krásky z Orientu
vám předvedou zakázané tance pro poučení
i potěšení.
Zkuste štěstí, zkuste zručnost.
Molly, hele, co pro tebe mám. Čokoládu.
Můžeš už jít? Máš ty sendviče?
Poslední možnost spatřit tuto vrcholnou raritu.
Musím vám však připomenout, že tento exponát
se předvádí výhradně v zájmu vědy a vzdělání.
Odkud pochází? Je to zvíře, či je to člověk?
Pojďte dále. Pojďte a dozvíte se to.
Tohoto tvora zkoumali přední vědci
z Evropy i z Ameriky a prohlásili ho za člověka.
Jednoznačně za člověka.
Vydrží týdny bez jídla i bez pití
a živí se výhradně z atmosféry.
Máte ale štěstí, protože dnes ho naposledy nakrmíme.
Broučku.
Za tuto atrakci bude menší příplatek,
ale ne dolar, ani 50 centů, jen čtvrťák.
Za čtvrt dolaru ho uvidíte, jak se krmí.
Saje krev plazů a ptáků,
jako když se dítě kojí mateřským mlékem.
Zakousni ji! Dělej!
Ne.
No tak. Čtvrt dolaru.
25 centů. Zaplaťte.
Přistupte a získejte cenu!
Hele, frajere.
Sem dozadu nemůžeš.
Ty.
Ty jsi ten křapík ze zastávky.
Že tys mě sledoval až sem?
Proč?
Co máš v pácu?
Seš rovnej? Sháníš práci?
- Je to nýmand. - Majore.
Majore. Chviličku.
Blíží se bouřka. Musím rychle naložit. Pár chlapů mi schází.
Je to dřina.
Dostaneš dolar, a půjdeš. Žádný flákání.
Jasný?
Tak, chlapi, až řeknu tři.
Můžeme?
Raz, dva, tři.
Stáhnout.
Strhněte tu tyč...!
Mám ti to přepočítat, Rockefellere?
Byl to dolar
bez poplatku za divýho muže.
No jo. Já tě zmerčil, křapíku.
Hej...!
Za to rádio ti dám bůra.
Víš co, asi 30 kilometrů odsud je další lunapark, a my se k nim přidáme.
Dám ti toho bůra
a teplý jídlo, až tam dojedeme.
MODERNÍ CHATKY KOUPEL 10 CENTŮ
10 VELKÝCH PŘEDSTAVENÍ
Pojďte, chlapi. Potřebuju pomoct. Šup, šup.
Hej, ty. Rádióne, pojď sem.
Utekl nám divej muž.
Jestli ho uvidíš, nechytej ho sám.
Jdem na něj, na zmrda.
Koukněte se pod náklaďák.
Ne, ty jdi dál. K domu smíchu.
Dělej!
Pustím tě dovnitř.
DŮM ZATRACENÍ
Vlez tam. Jestli ho uvidíš, vytlač ho.
Počkám na druhý straně.
POHLEĎ NA SEBE, HŘÍŠNÍKU
Všichni tě hledají.
Já tě nenapráskám. Mně jsi nic neudělal.
Nechceš vylézt ven?
Pojď, neublížím ti.
Nejsem takovej.
V klidu.
Hej!
Zabiješ ho. Ježíši, mladej!
Je mrtvej?
Nepotřebuju tu chlupatý, Cleme. Odneste ho.
Dozadu.
Do tý klece vzadu.
Sakra.
Ježíši.
Ven...! Běž...!
Zpátky...!
Přistupte a zřete
jednu z nevysvětlitelných záhad všehomíra.
Je to člověk, či zvíře?
Nejsem takovej.
Lidi slušně zaplatí, jen aby si připadali lepší.
Opovrhujou tím ksindlem,
že žere slepičí chrupavky.
Co hlava?
Ukaž.
Tamhle najdeš matraci, tam za těma sklenicema.
Dneska se můžeš vyspat tam.
Nebudeš na dešti.
Jen jdi, až za roh.
Zajímala by tě stálá práce, čímane?
Zdejším lidem,
těm je šumafuk, kdo jsi nebo cos provedl.
Čau!
Jo.
NEJOHEBNĚJŠÍ HADÍ MUŽ NA SVĚTĚ
Dobrýtro.
Dobrý.
Máte vanu?
Jistěže.
Večer jsem přijel, tak jsem myslel...
Ovšemže.
Bude to za desetník a dostanete k ní kostku mýdla
a horkou vodu.
Mám nechat otevřeno?
Jasně. Ale ten desetník dejte na stůl.
Promiň, že tě budím, zlato. Jdu se vyráchat.
Stejnak musím do města.
Dobrýtro.
A poohlídnu se po něčem k snídani.
Jen ať je to snídaně, miláčku, ano?
Slib Zeeně, že nepůjdeš do kořalny.
Znáte tyhle karty?
A tarot.
Velice mocná věc.
Možná vám Zeena vyloží budoucnost, když budete mít štěstí
po koupeli.
Odložte si a dejte si to hezky
tamhle přes židli.
Dám si vejce à la Benedict, croissant,
jus d'orange, café au lait
a šmytec.
Au revoir, ma chérie.
Budu trochu pomáhat Clemovi.
Clemovi, jo?
Mohl byste dělat kšefty mně.
Víte, nabudit publikum.
Děláme čtení mysli.
Co bych dělal?
Nic na tom není. Světská řeč je jak písnička.
Jižanům zníme jižansky, a Zápaďákům zápaďácky.
Máte roztomilý přízvuk.
Jen musíte přitlačit. Mluvit jako místní.
Mluvit pomalu, ale dostat to z nich rychle.
Jo, můžete mi dělat naháněče.
A ve volném čase vám možná Pete ukáže pár triků.
Půjde ti to bezva, zlato.
Máš esprit.
O co jde?
No...
hezky se na tebe kouká, zlato.
Jsi potížista, co?
- Ne, paní, nejsem potížista. - Ale ano.
Ale ano. Jsi "možná".
A ty "možná",
ty jsou pro mě špatný.
Ty jsi mi ale...
- Radši půjdu. - Jo.
Jen si zkus utýct, ňoumo.
BRUNO, NEJSILNĚJŠÍ MUŽ NA ZEMI
Vem to za mě. Mám kolena na sračky.
Furt ty kolena.
Já jsem Major!
Rekordně nejmenší člověk,
mistr nami-jitsu, tajné techniky z Orientu.
A 20 $ na to, že v zápase porazím kohokoliv z vás, křupani.
Neupejpejte se. Jestli na mě máte dotaz,
pan Carlisle teď od vás vybere kartičky a obálky.
Musíte napsat svůj dotaz
a své jméno na kartičku v obálce.
- Na ty od ostatních se nedívejte. - Děkuju.
Chovejte se slušně a ušetříme si potíže.
Všichni vládneme pěti smysly.
- Slečno Molly, máte na nás dotaz? - Ne.
No dobře. Tak nedostanete odpověď.
Máme sluch, zrak, hmat, čich a chuť.
Já však byla obdařena tím šestým.
Přirozeným spojením, chcete-li, s éterem.
Děkuji za obálky, pane Carlisle.
Ať je to osud, či barva závěsů...
Zeena tam natáhla pěknej dav, Pete.
Tys nasával? Dělej, Pete.
Pete, Zeena už jede.
Přečtu první cedulku.
Brzy to bude potřebovat.
Tak, Abigail.
- Napiš to. Kde je křída? - Tady.
Lidi se mě ptají, jestli mám spirituální pomoc.
Jediná spirituální pomoc
je tady v té láhvi.
Je v ní špiritus.
Má starost o matku. Brzy už se bude dívat.
A pak další kartičky, jo?
Já to znám...
Dotazy jsou teď v éteru.
Já se jich nedotkla.
Nečetla jsem je.
Není třeba, cítím to tady.
Tady to máš, Zeeno.
Abigail - obavy Matka $
Je tu žena...
má starost o matku.
"Uzdraví se matka?"
Pete je nalitej.
Půjdu tam.
Počkat, rozeznávám písmeno.
Ano. Je to "A".
To jsem já.
Abigail? Tak se jmenujete?
Vaše matka se asi hodně nadřela...
- Molly. - Která je to obálka?
- Nevím. - Tahle?
Nevzpomínám si.
Promiň, Molly.
Teď se pokusím přečíst další dotaz.
Nevím, která to je.
Paní Zeeno.
Povězte mi víc.
Prosím.
Povězte jí to, paní Zeeno, můžete-li.
Máte pár bratrů nebo sester, že?
Ne, nemám.
Jen jednu sestru.
Můj bratr umřel.
Ano.
Ale já ho vidím.
To mě zmátlo. Právě teď je váš bratr tady.
Má ruku na vašem rameni.
Cítíte ji?
Ano.
Ano, něco jsem cítila.
Cítila jsem jeho ruku.
Pane Bože! Harry!
Všechno dobrý?
Ta chuděra se chtěla dozvědět víc.
Samozřejmě.
- Cos jí řekla? - Pravdu přece.
Bez narážky jsem je musela zklidnit trikem.
Byl to jen trik.
Bolelo to.
To je dobrý. Dobře, žes to udělala.
Jo, no...
Dala jsem jí amulet.
Promiň, tu narážku jsem propásl.
Proč jsi nepokračovala?
Duchařina se nedělá.
Z tý nevzejde nic dobrýho.
Je špatný dát jí naději?
To není naděje, ale lež, Stane.
A co jsou tyhle karty?
Tarot?
To není totéž, zlato.
Ty vykládám i sobě. I Petovi.
Vždycky dostaneš nějakou odpověď.
Koupil jsem ti je v Paříži.
Bydleli jsme v Ritzu.
Přidávaly se čtyři týdny.
Většinu slovního systému jsem napsal na tom turné.
Tam jsme to číslo zdokonalili. Viď, Georgi?
Dokážete to ještě?
Tak jo.
Stantone,
dej Zeeně nějaký předmět. Libovolný.
Soustřeďte se laskavě na objekt, který mám v ruce, profesore.
Co mi povíte?
Náramkové hodinky.
Kožený pásek.
Mosazné, ne zlaté.
Staré a obnošené.
Mají ale velký význam...
Původně nebyly vaše, že ne?
Sebral jste je, nebo...
že vy jste je ukradl?
Vidím staršího muže.
Ten hoch ho nenávidí.
Ten hoch by byl rád milován,
toho muže ale nenávidí...
Smrt.
Smrt a přání umřít.
Měl ty hodinky rád.
Pyšnil se jimi, můj otec.
Skutečně?
Ne, ne...
To je všechno...
To je všechno.
Tam to všechno je.
Vidíš,
každé slovo má číslo
a to číslo tě navede na jiné slovo.
Šmytec!
Zeena mi je předává.
"Soustřeďte se laskavě na objekt, který mám v ruce, profesore."
"Laskavě", "objekt", 21.
Důraz na "soustřeďte"
znamená, že jsou staré a obnošené.
Laciné.
Šmytec.
Ale...
musíš toho hejla umět přečíst.
Jak se pohybuje, mluví a obléká se.
Lidi ti zoufale touží říct, kdo jsou.
Zoufale touží být vidět.
Není to snad tak?
Je, ale jak poznáš, že se chytli?
Odmlčíš se.
Správně.
Dáš si pauzu.
"Omluvíte mě, prosím?
Potřebuji sklenici vody."
Jo, nebo omdlíš.
Oslabený tou námahou.
Ale jaks věděl o mém otci?
To je jak sledování akcií.
Je to "černá duha".
Sedne to na každýho.
Šetrný, ale velkorysý, uzavřený, ale přátelský,
a ty...
tys ho nenáviděl, ale miloval.
Každý měl nějaké potíže.
Někoho, koho nenáviděl.
Stín z minulosti.
U kluka to bývá táta.
Když je hejl starší,
řekneš: "Nepřišel jste teď někdy o někoho?"
Ale u mladšího?
To je otec.
Vždycky je nějaký otec.
No...
Odnesu to Clemovi.
Dnes se nám dařilo.
Skvěle.
Miláček Pete.
Rve mi srdce.
Ne... Pro tebe už žádný chlast, Pete.
Slíbil jsem to Zeeně.
Zeena se to nedozví, Cleme.
Jen jednu láhev.
Tak jo. Naposled.
Už běž.
Bůh ti žehnej, Cleme.
To jsou mí andílci.
Postav ho sem. Tady bydlí.
Ne.
Obličejem na druhou stranu, je stydlivej.
Musím mít ty svý nádhery dobře naložený.
"Byli zplozeni z téhož chtíče a hrozby,
jež přivedly na tuto zemi i nás,
ale v mateřském lůně došlo jaksi k chybě.
Neschopni žití."
Většina jich umře při porodu,
nebo dokonce uvnitř matky.
Tenhle je rarita.
Enoch.
Pojmenoval jsem ho podle Bible.
Ten hajzlík svou matku zabil rovnou při porodu.
Pár dní sebou mrskal, řval jako tur.
Oko tě sleduje jak na těch portrétech.
Červená basa, dřevnej alkohol.
Na nakládání prima, na pití ne.
Jed, fakt jed.
Modrá basa,
prima kořalka, dvakrát pálená.
Kristepane, krk mě bolí jak bejka řiť od ovádů.
Pro tohle se chodí ke mně. Půldolar za litr.
Ne abys to šlohnul.
Musíš zacvakat
jako kdokoliv jinej.
Toho se nikdy nedotknu.
Pan Počestnej, co?
Jen řekni, že rozumíš.
- Rozumím. - Čemu rozumíš?
Že to nemám šlohnout.
Správně.
Sekej dobrotu a nevyjebávej se mnou.
To si zapiš za uši.
Clem ti posílá tohle.
6 litrů dřevnýho alkoholu na vystoupení.
Jo, na vystoupení.
Škoda, co?
Postav to tamhle.
Tu máš.
Hele, Pete.
Rád bych se něco naučil, kdybys mě chtěl učit.
Učit tě?
Jestli nechceš prozradit svá tajemství, chápu to.
O to nejde, hochu.
Jen že už to je nějaká doba,
co po mně někdo chtěl, abych ho učil.
- Děkuju. - Jo.
- Víš, kde mě najdeš. - To vím.
Měj se.
Nikdy se nedvořte hříchům chtíče a pýchy.
Do této politováníhodné podoby jsem byla proměněna,
protože jsem neposlouchala rodiče.
Chtěli jen mé dobro...
Zrodila jsem se za elektrické bouře,
v atmosféře nabité elektrostatickou energií.
Nyní jsem schopna odolat tisícům
a tisícům voltů,
jak budou procházet mým tělem.
Mějte se však na pozoru a udržujte si odstup,
neboť tato zábava může způsobit smrt elektrickým proudem
i těm, kdo jsou v těsné blízkosti.
Nejsem takovej.
Takovej ne, nejsem takovej.
Molly.
Něco ti ukážu. Můžeš?
Jen než začne Zeena.
Viděl jsem tvé vystoupení, je vážně dobré,
ale mám k němu takový nápad.
V tom vystoupení jen... Vyprávíš jim příběh.
Co kdybys jim něco ukázala? Co ty na to?
Elektrické křeslo, posadí tě na něj.
Zaklapnou želízka a obecenstvo: "Co se to tu děje?"
Mrňous se najednou přišourá v katovské kápi.
Zatáhne za páku, vyděsí je,
jestli třeba neumřeš,
a bác, budou z toho paf.
Co ty na to?
Ty mě chceš popravit?
Jen na chvilku.
Pak zase ožiješ.
Tys mě nakreslil?
Jo, kreslím, na co myslím.
Mohl by ses tím živit.
Máma mě posílala do soutěží.
Vyhrával jsem je, ale nevím...
Já prostě...
Dělám to odjakživa. Pomáhá mi to myslet.
Víš, že tohle je jen šmíra, ne?
Nic tady nepatří k tomu nejlepšímu.
Ty jsi lepší než tady to.
Máš mě za výjimečnou, ale to nejsem.
Možná v tobě vidím něco, co nevidíš.
- Vážně? - Možné to je.
Možná mi to takhle stačí.
To ti nevěřím.
Jestli to nestačí mně,
určitě to nestačí tobě.
Co ty na to?
Vypadáš dobře.
Podumej o tom.
Teď budou schody.
Připravená?
Voilà.
Jako na tom náčrtu, ne?
Sedni si do něj.
Tos dělal sám? Kdys to udělal?
A ruce polož sem.
- Takhle? - Jo.
Vidíš? Majore. To je drama.
Na tobě teď bude zatáhnout za tu páku. Jo?
Neshýbej se ke mně.
Ne, chci ti to ukázat.
Přitáhneš tu páku.
Ne, musíš s námahou, dramaticky.
Zaber oběma rukama. Znáš to.
A elektřina proudí, všichni se děsí.
Přežije, nebo umře? Lítá sem a tam.
Pak to zachráníš, zatlačíš ji oběma rukama.
Zaber... A je to!
Okovy se rozpojí, vyvalí se kouř.
Není to zapojené, ale bude to jiskřit.
V těch žvástech se nevyznám, ale tohle nosit nebudu.
Ale je to moc dobré.
Z tebe je najednou inženýr?
Je to stejná gumová podložka, stejný proud.
Jenom lepší podívaná, nic víc.
Co dělá to kolo?
To je habaďúra.
Tak víš co?
- Promyslím to. - Já to udělám.
Asi na něco přišel.
Jasně.
Jedeš na nějaký extra místo?
Vezu jen Peta se Zeenou do města.
Máme ti něco vyzvednout?
Ne, to je dobrý.
- Co je ti po tom? - Nic.
Nějak často se vykecáváš s Molly.
Náhodou jsem znal jejího fotra. Znal jsem ho fakt dobře.
Starej šejdíř.
Tipuju, že by ses mu nelíbil.
Slíbil jsem mu, že se o holku postarám, a to udělám.
Ještě furt tu mám pár kil masa a kostí.
Jestli jí ublížíš, okusíš je.
Co že jsi ještě venku?
Něco se mi zdálo. Nešlo mi zas usnout.
Nepovíš mi o tom?
Bylo to o mém tátovi.
Umřel?
V tom snu žil a usmíval se.
Vsadím se, že byl fešák, co?
Holky bývají po tátovi.
"Mary Margaret Cahillová, nezapomínej se usmívat," řekl.
Směju se nerada, ale na něj bych se usmála.
Svým šarmem se dostal ze všeho.
Člověk mého gusta.
- Vyprávěj mi ještě. - O něm?
O sobě přece.
Co o mně?
Vím, že máš ráda čokoládu
a ráda čteš.
A tančím.
Kdy naposledy?
- To už je doba. - Jo?
To napravíme.
Můžeš?
Do toho.
Uvažovala jsem o tom, cos říkal.
Co jsem říkal?
Už si vzpomínám.
A kam bychom jeli?
Co kdybych ti řekl, že bych pro nás měl číslo pro dva?
O čem to mluvíš?
Mluvím o čísle, co by z nás udělalo hvězdy
největších hotelů a scén
od východního pobřeží po západní.
- Jsi snílek. - Ne, Molly. Ty máš na víc.
Když dovolíš, chci ti dát svět a vše na něm.
Molly.
Pojď. Potřebuju píchnout.
Rána na hlavě se mu zanítila.
Měl tam mouchy.
Horečka neklesne.
- Je mrtvý? - Ne. Ale bude.
JEŽÍŠ SPASÍ
Slyšels to?
Ten malej skopčák, co vypadá jak Chaplin,
vpadl teď do Polska!
Ten má kuráž. Polož ho sem.
- Poběž! - Nepočkáš?
Na jejich otázky? Ne! Postarají se o něj.
- Dáme ho pod... - Povídám, nech ho bejt!
Nemůže zůstat na dešti.
Nehraj na mě, že máš starost.
Nemáš hlad? Umírám hlady!
Pojď! Steak a vejce, platím.
Zlatíčko, sůl a pepř, prosím.
Jak z někoho uděláš divýho muže?
Nebudu ti kecat. Není to snadný.
Musíš najít vyřízenýho ožralu.
Fakt alkáče, co vypije dvě flašky denně.
Kde ho najdu?
V děsivých uličkách, u kolejí, v noclehárnách, různě.
Spousta těch, co se vrátili z války, je závislá na máku, na chlastu.
Opium je fakt chytne do spárů,
ale chlastem si je přitáhneš.
Řekneš jim:
"Mám pro tebe prácičku. Na záskok."
To nezapomeň zdůraznit.
"Jen na záskok, než seženeme jinýho divýho muže."
Řízneš to opiovou tinkturou.
Kapku na láhev, to stačí.
Ale...
tohle teď bude považovat za nebe.
A ty mu řekneš tohle, řekneš mu:
"Musím si sehnat pravýho divouse."
On řekne: "Nedělám to dobře?"
Ty na to: "Hovno dobře to děláš.
Tím, jak to hraješ, davy nenalákáš. Letíš."
A odejdeš.
A ten večer
to povídání natahuješ, hustíš to do nich.
A zatímco mluvíš, on si říká, že vystřízliví,
začne se třást, ječet, jímá ho děs.
Necháš ho, ať si to rozmyslí, dokud mluvíš.
A pak mu hodíš tu slepici.
Bude z něj divous.
Ježíši.
Chudák.
Takhle.
Ukazovák, prostředník, napůl ohnuté, rovnoběžně s palcem.
Jako bys chtěl něco vyškubnout ze vzduchu.
Levou ruku ke spánku.
To znamená, že se ptáš na barvu, strukturu, podrobnosti.
To je všechno.
Máš celkem talent.
Nevím, jak to děláš, Pete.
Že to máš všechno v hlavě, a přitom
bavíš všechny ty lidi.
Jestli umíš lidi prokouknout, většinou ses to naučil jako kluk,
žes chtěl být o krok napřed před tím, co tě trápilo.
A jestli se na tobě vyřádili,
pak je z tý trhliny jáma.
A nikdy toho nebude dost.
Ta už se nedá zaplnit.
Clem zacvičuje novýho divouse.
Nechce mu to dát.
Chudák. Teď už bude napůl bez sebe.
Asi budeme s Georgem spát dole.
Stane, hochu.
Byl bys tak laskav a sehnal mi pintu prima kořalky?
Pete, zavři oči a jdi spát.
Potřebuju motivaci, synu.
Uvidím, co se dá dělat.
Hodnej.
Ježíši.
Nemáš rytmus.
Co to děláš?
Nemyslel jsem to špatně. Byl jsem zvědavý.
Stane, tahle kniha se dá zneužít.
Rozumíš?
Proto jsem s tím číslem skončil.
Byl jsem zaslepený.
Když člověk věří vlastním lžím,
začne být přesvědčen, že má moc,
a zavírá oči.
Už věří, že je to všechno pravda.
Lidi trpí. Slušný, bohabojný lidi.
A ty potom lžeš. Lžeš.
A když to lhaní skončí, přijde to.
Boží tvář, a hledí přímo na tebe.
Ať se otočíš, kam chceš.
Před Bohem nikdo neuteče, Stane.
Rozumím.
Prostředník a ukazovák ohnout
rovnoběžně s palcem.
Levou ruku ke spánku, prostředník a ukazovák ohnout.
Rovnoběžně s palcem.
Přiložit ruku ke spánku.
Ptát se na něco konkrétního.
Ne...! Kde je?
Pete! Pojďte!
Zeeno!
Cleme, máme problém!
To Pete. Tak si to nakonec zavinil.
Nehýbe se.
Pete. Můj... Pete.
Pete!
Pete! Pete!
Hřích a spása.
Nebe a peklo.
Zjistěte, jaké to je, už tady na Zemi.
Nechť vám zrcadla ukážou, jací jste a jací budete.
Pospěšte si...!
Děsivé atrakce!
Zábava pro staré i mladé!
Senzace století!
Jedna vstupenka na deset atrakcí.
Pospěšte si...
Přistupte a získejte cenu.
- Cleme! - Jo.
Chlupatý. Jedou čtyři antony.
A sakra.
Jak uvidí divýho, jsme v rejži.
Někam ho uleju.
Ty sroluj ceduli, trochu je zabav, získej mi čas.
Všechny komedianty
shromážděte tam u toho pódia.
Šupito presto.
Hněte sebou...!
Strážníku, co se děje?
Jděte k ostatním.
To je soudní příkaz? Na co?
Nezkoušejte na mě právničinu.
Zavřeme to tady tak či tak.
Ano, pane.
...provozujete nelegální představení
s důrazem na krutost vůči zvířatům i lidem.
A vy, slečno.
V tomhle městě máme manželky a dcery.
Jste zatčena pro nemravnost. Sundej ji z toho!
Ne, přestaňte...! Slezte dolů!
- Praštím tě. - Kolo se točí.
Ten proud musí někam jít.
Majore, prosím tě!
Dovolte, pane, ať můžete soudit spravedlivě
jak král Šalamoun.
Všichni ustupte!
Proto se musí tak málo krýt, pane.
Ona ten proud očišťuje.
Molly?
Molly? Jsi v pořádku?
Uhněte.
Zachránila vašim zástupcům život.
Molly...
Zavírám to tu.
Nejsem jak vaše jižanská policie,
co knězi v neděli líbá nohy a pak šest dní v týdnu
hrabe úplatky.
Nejmenujete se Jeremiah?
Jeremiah...
Jedediah Judd.
Jo.
Je tu cosi nanejvýš důležitého.
Kdybyste mi mohl věnovat minutku.
Přišlo sdělení.
Asi byste ho chtěl slyšet, ale ne tady před lidmi.
Prosím, pane.
Nikdo ať neodejde.
Děkuji vám...
Jsem Stanton Carlisle, šerife Judde, a jsem Skot.
Skotové jsou obdařeni, jak se říkalo,
"jasnozřivostí".
Například jasně vidím,
že jste muž obecně nedůvěřivý,
ale též naprosto loajální.
To je přiměřený popis.
A nic mi do toho není,
protože vím, že umíte řešit své záležitosti
i vše, co by mohlo přijít,
já ale vnímám dětství
pokažené nemocí.
A z toho se
cítíte stísněný, zaskočený až dodnes.
A vnímám cosi vzácného. Amulet, upomínku.
Nosíte to u sebe, máte to dlouho.
Kdo je Mary?
Svatá žena.
Moje matka.
Smím se podívat?
Smím se podívat, pane?
Ano.
Mám vám od ní sdělit,
že vám ten neduh neubírá na velikosti, ba naopak.
Vaše společenství vás má rádo a cítí, že je chráníte, pane.
Nemohl jste sloužit na cizí půdě,
ale chráníte nás tady doma.
A ten medailon...
ten by vám měl připomínat její lásku k vám.
A dokud ho budete nosit tady, u srdce,
kde přebývá náš Pán Ježíš Kristus, bude vás v budoucnu chránit.
A chce, abyste to věděl, pane.
A právě v milosrdenství k ostatním
je skutečná síla muže.
Jak jsem šlohl ten příkaz
a viděl šerifovo jméno,
věděl jsem, že je to ložený.
Víš, co je vtipný? Pete říkával:
"Ne oblečení, ale boty
ti o člověku řeknou všechno."
Jo.
On měl na pravý botě vyšší podrážku.
Vsadím se, že jako kluk měl obrnu.
Do armády ho nevzali, mamánek.
Viděls mu to na očích.
- To je dobrý. - Já jsem ho prokoukl.
Chtěl nás zašít, Cleme, s tím nóbl knírem.
Měl na krku řetízek...
Vytáhl jsem to z něj, medailon sv. Kryštofa, ty biblický řeči.
Jistě bude znát nějakou Mary.
Jasně.
A ejhle, Pán nám žehnal.
Jeho matka byla Mary.
Dostals ho!
Molly, hledal jsem tě.
Jsi v pořádku?
Jsem připravená, Stane.
Na co připravená?
Všechno tu nechat a odjet s tebou.
Jsme připravený, viď?
- Tys mě tam viděla. - Viděla.
Celý život hledám něco,
v čem jsem dobrý. A našel jsem to.
Jsem připravený.
Já to vím, Stane.
A vím, že se o mě vždy postaráš, viď?
Postarám, když to dovolíš.
A co Zeena?
Kvůli Petovi?
- Nechci jí ublížit. - Neublížíš.
Zeena se vyzná. Ví co a jak.
Všichni vědí, že toužím po tobě.
Molly, to kvůli tobě jsem tu zůstal.
Neviděls Molly?
Stane?
Ještě nikdy mě žádný muž neměl celou.
Tedy, ne s mým souhlasem.
Se mnou se nemáš čeho bát, králíčku.
Půjdeme. Vem si věci.
Bruno!
Molly! Ne. Pojď se mnou.
Nech ho být!
Zatracenej zmetku.
Ne! Pusť!
Varoval jsem tě, ne?
- Bruno, zabiješ ho! - Pojď sem!
Přestaň! Pusť ho!
- Já ho zabiju! - Nech ho být.
Nech ho! Miluju ho! Odjíždím!
Nerozumíš? Odjíždím s ním!
Chceš vrátit tu knížku?
Ne.
Zasloužil sis ji.
Nadřel ses kvůli ní.
Připravená?
Na co?
Na svět a vše na něm, králíčku.
Jedna, "chtít". Čtyři, "říct".
"Chcete říct té dámě, na co myslí?"
ZA DVA ROKY
Osm, "věřit".
"Nesmíte věřit nikomu z účastníků."
Devět, "ztracený".
Devět, "naprostý", ztráta všeho.
Sedm, "samota".
Čtyři, "říct". Devět, "naprostý".
"Chci vám říct o naprosté samotě."
Osm, "věřit".
Šest, "zápor".
Otče.
Už odcházíš.
Chci ti...
Stane, jsi v pořádku?
Jo. Pokračuj. Zítra máme dvě vystoupení.
"Samota."
Dvě, "strach".
"Důraz na detail."
Kruh. "Naplněné proroctví."
Počkat.
Žena.
Můžete být konkrétnější?
Iniciály "R" nebo "S".
"R."
Ano.
Ano, "R".
Mám za to, že víte, s kým teď mluvím, že?
Opět máte pravdu.
Podělalas to.
Stane.
Další vystoupení za 30 minut.
Pořád zkoušíme, a mrvíš to dál.
Jsem na to sám. Co se stalo?
Promiň. Asi jsem byla unavená.
Uvidíme, kolik lidí tam zůstane.
Kapesní hodinky.
Zlaté.
Soustřeďte se. Vybaví se vám další podrobnosti?
Je tam něco vyrytého.
Písmena, mám pravdu?
Máte.
- Můžete laskavě říct jaká... - Můžu já?
Dejte mi ten předmět.
Ne, děkuji. Podržím to.
No dobře.
Mistře Stantone, co za předmět drží tato dáma?
Vypadá to na zlatou noc. Zlatou kabelku.
Buďte zticha, děvenko.
Nechte klást otázky mě.
Co je v té kabelce?
Paní.
Co to má znamenat?
Tvrdíte, že jste pravý,
a já tvrdím, že používáte jakési verbální signály ke komunikaci
mezi vámi dvěma.
Nejsou v tom žádné triky, paní.
Není to vůbec žádný podvod.
Tak mi odpovězte.
Co je v té kabelce?
V té kabelce jsou obvyklé věci.
Rtěnka, kapesník.
To je dost snadné, že?
Dámy a pánové, Nikdy předtím jsem se s touto
ženou neviděl.
Ani jsem se předem nedozvěděl, co je obsahem té kabelky,
a přesto je v ní cosi velmi zajímavého.
Malá pistole.
Poniklovaná, slonovinová střenka.
Můžu?
Tvrdíte, že ji nosíte na svou obranu,
ale podle mě to děláte, protože se vám to líbí.
Myslím, že to děláte,
protože se tak cítíte silná.
No, paní,
nejste silná.
Ne dost silná.
Jste jedináček, viďte?
Matka vám umřela, když jste byla mladá?
Její stín visí jako hrozba až nepříjemně blízko.
Neuplynul den, aby vás různými drobnostmi nedrtila.
A ta pistole,
ta pistole ve vaší kabelce, tak...
občas o sobě míváte chmurné myšlenky, že?
Míváte?
Jsou vaše iniciály "CK"?
Ano.
Utrpěl jste ztrátu? Někoho drahého, nedávno?
Proboha. Juliane?
Pokračujte.
Stojí za vámi.
Má ruku na vašem pravém rameni. Cítíte ji?
Ano. Chce, abyste něco věděl.
Chce, abyste věděl, jak je na vás hrdý. A jak...
Co to mělo znamenat?
Nevím.
Bylo to něco extra.
Vidělas, jak po mně šla?
Viděla jsem, jaks šel po ní a pak po něm.
Co to povídáš?
Byli jsme nahraný. Vytáhl jsem nás z toho.
A proč ses jí dál ptal?
Musel jsem. Dav by se do nás pustil.
Jak po mně šla, musel jsem ji usadit.
Co se tím tak zabýváš?
Řekla jsem ti monogram na hodinkách
a tys z toho udělal duchařinu.
Molly, vidělas stejný představení co já?
Lidi stáli. Kdy naposled se to stalo?
Předvádíme mentalismus
a berou to jak psa, co chodí po zadních,
ale tohle bylo jiný. To bychom v tom čísle měli nechat.
Seděla u stejného stolu jako ten ubohý stařík
a já ji tu viděla už předtím.
Kdy?
Hele, štráfku.
Někdo chce schůzku po představení.
Děkuju.
- To jsou oni. - Jak to víš?
Ovšemže to jsou oni.
Tak se s nima nesejdu.
Ale sejdeš.
Sejdeš se s tím staříkem, cos ho vyděsil.
Přiznej barvu. Řekni mu pravdu.
No jo. Pravdu.
A konec.
A konec. Spokojená?
Bylo to dobrý, to mi musíš nechat.
Omlouvám se za čekání.
Pane Carlisle, mně čekání nevadí.
Jsem Charles Kimball.
Soudce Kimball.
Chtěl bych vás na soukromou konzultaci.
Charlesi, smím?
Charlesi...
To, co jste dnes zažil...
Vaši sazbu za večer zdvojnásobím.
O to nejde.
Věc se má tak...
Ona je s vámi?
Charlese zajímal můj názor, než si vás najme.
Soukromé konzultace neděláme.
Molly, prosím tě.
Pan Carlisle chce asi omluvu.
Proč bych ji chtěl?
Dnes jste tu předvedla pěknou podívanou, děkuji.
Hledáte útěchu?
Ano.
Tu vám můžeme poskytnout.
Stane...
Udělám to.
Jen protentokrát.
Děkuji vám. Pane Carlisle, děkuji.
Na, Charlesi.
Vezmi si moji.
Tady bydlím.
V 16:30, ve středu.
Budu tam.
Děkuji, pane Carlisle. Slečno.
"Doktorka Lilith Ritterová. Psychologické poradenství."
Doktorka. Podívejme se.
Dobrý večer, Josephe. Dáte mi drobné?
Ano.
- Děkuji. - Vím, že se zlobíš.
Samozřejmě.
Umíš číst myšlenky.
- Mluvíš s mrtvými. - No tak.
Proč jsi souhlasil?
Vidělas, jak je zoufalý. Co mu mám říct?
Že ne!
- Kam jdeš? - Musím si zavolat.
Zavolej si z pokoje.
Jdi pryč.
Jdu napustit vanu. Pospěš si, než vystydne.
Nastává válečný stav.
Nelze bez mrknutí oka přejít, že náš lid, naše území a naše...
Napadlo mě, že my dva můžeme tomuhle městu pustit žilou.
My dva můžeme městu pořádně pustit žilou.
Napadlo mě, že my dva můžeme městu pořádně pustit žilou.
DR. LILITH RITTEROVÁ PSYCHOLOŽKA
Pane Carlisle, pojďte dál.
Rozvleklý den?
Vy jste to neslyšel?
Jsme ve válce.
O tom vím.
FDR PROMLUVÍ K NÁRODU
Jak jste věděla, že jsem to já?
Co vás sem přivádí?
Nechala jste mi vizitku, ne?
A jsme tu.
Já ne. Nikdy nepiju.
Mikrofony.
Ano. Drátofon.
Vy to nahráváte?
Ne.
Mám ordinaci uzpůsobenou k nahrávání psychoanalytických sezení.
Máte to snazší, ale je to podvod.
Stejně jako u mě.
Vážně to tak je?
Jak jste věděl, že mám pistoli?
Rychle hejla prokouknu.
Zjistím, co chce.
A já jsem hejl?
Co chci?
Být odhalená. Stejně jako každý.
To je všechno?
Zvážit, co chce většina lidí, na co jsou citliví:
zdraví, majetek, lásku.
Zjistit, čeho se bojí, a zase jim to prodat.
Pokud to nepřeženete.
Víte, jak jsem uhádl tu pistoli?
Tu pásku jsem si stáhl kvůli dramatickému efektu
a reakci publika, ale také abych viděl,
jak tu kabelku držíte.
Loket ohnutý dopředu, byla těžká.
A na levačce nebyl snubní prsten.
Ani neopálený proužek, svobodná.
Chodíváte ven, byla jste v Copě,
takže se ráda bavíte,
ale asi ráda navštívíte i podřadnější místa, že?
Když si chci ušpinit sukni, vím kde.
Žijete sama.
Bez muže v domě.
Musíte mít pistoli,
ale jako dáma nechcete velký kvér.
Nějakou malou, skladnou, .22, .25,
čtyř- či šestirannou.
A že máte ráda hezké věci, poniklovanou, se střenkou ze slonoviny.
Ale mluvil jste o mé matce.
Proč?
Takové dámy mívají potíže s matkou.
I s otcem.
Aha.
Elektřin komplex, že?
To neznám.
Ale prokouknout vás není tak těžké, jak myslíte.
Když je to tak lehké, proč jste za mnou přišel?
Ten soudce je tady ve městě dost velký zvíře, co?
Soudce Kimball. O moc větší už být nejde.
Je to váš pacient?
Přítel mého otce.
Táhnete to spolu?
Proč se na to ptáte?
Protože ho máte zmáknutýho.
Jeho žena je moje pacientka.
Zajímavá žena, Felicia.
Byl jste někdy na psychoanalýze?
Nevěděl bych, o čem mluvit.
Jednoduše. O čem přemýšlíte?
- Teď? - Teď.
O vás.
O mně?
- Jak? - Že přijdete blíž,
abych na vás líp viděl.
Proto jste tady?
Abyste se na mě díval?
Ne, ale když mi pomůžete, můžeme městu pořádně pustit žilou.
My?
Dejte mi něco na toho soudce
a další hlavouny,
a já vám to vynahradím.
Máte snad pro mě něco dost velkého či zajímavého?
Světu záleží hlavně na prachách a těch dostanete ranec.
Dobrá.
Něco vám dám.
Výměnou za pravdu.
Pravdu o čem?
O vás.
Dám vám pár informací
a vy mi řeknete pravdu.
A nelžete.
Poznám, že lžete.
To je všechno?
Do toho.
Kimball přišel o syna.
O jediné dítě.
Juliana.
Třiadvacetiletého.
Nic si nepište.
Tohle není pouťový trik.
Nesmíte zanechat stopy.
Žádné psaní. Rozumím.
Julian narukoval navzdory Feliciině přání
a umřel v zemi nikoho.
S tím se dá pracovat.
Dámy a pánové, velice vám děkuji.
Slečno Cahillová.
Promiň, že jsem tak dlouho nevolala.
Jo. Když jsi na podzim nezavolala, myslel jsem si...
Já vím, promiň.
Nemohli byste nás všichni navštívit, než na zimu zavřete?
Hele, Molly?
Jsi v pořádku? Jen to mě zajímá.
Jo, prima, vážně. Všechno je v cajku, Bruno.
Už musím končit, ale stýská se mi po vás.
Budeš ode mě pozdravovat Majora a Zeenu?
A všechny?
Rád.
Jak to bude probíhat, paní?
Doktorko.
Položte se, prosím.
Asi si jen sednu, jestli to nevadí.
Vleže můžeme jít víc do hloubky.
Nešlo by začít vsedě?
Když jsem vám nabídla pití,
řekl jste, že nikdy nepijete.
Protože nepiju.
Ale vy jste se tím pyšnil.
Mohl jste vzít sklenici a nepít.
Mohl jste říct: "Teď ne," a odložit ji.
Ale řekl jste: "Ne. Já ne. Nikdy nepiju."
Mentalista nemůže pít.
Musí být stále ve střehu.
Když jste v akci, jste v akci.
A vy jste teď v akci?
To já pořád, doktorko.
Pil váš otec?
Když mi bylo deset, dostal Bílou stuhu.
Ale předtím?
Předtím ano, proto ta Bílá stuha.
Když jsem nalévala whiskey,
zašklebil jste se.
Proč?
Skutečně?
Ano.
O tom se s vámi nepotřebuju bavit.
Pravdu. Dali jsme si na to ruku.
Nevoněla mi, nic víc.
Byl jste čtyři metry ode mě.
Byla cítit až ke mně.
- Jak to? - Páchla po dřevném alkoholu.
Vy jste pil dřevný alkohol?
Ne. Já ne. Nikdy.
"Nikdy."
Zase to slovo.
Lehněte si, prosím.
Prosím.
Jeden chlap, co jsem znal.
Nalil se dřevným chlastem a zaklepal bačkorama.
O čem teď přemýšlíte?
To nemá smysl.
Máte čas.
Na piana.
Rozveďte to.
Na matku.
Hrála na piano?
Co to má s čím společného?
- Pila? - Tu a tam, jako každý.
Vy ne.
Vy nepijete nikdy.
Byla krásná, vaše matka.
Pro mě.
Kdo hrál na piano, pane Carlisle?
Chlap jménem Humphries.
Byl to přítel našich.
Hrál ve vaudevillu.
Jak starý byl ten muž z lunaparku? Ten, co umřel?
Jak že se jmenoval?
To jsem neříkal. Asi jsem neříkal...
Pete.
Jak Pete sehnal ten alkohol?
Dal jsem mu ho.
Ale byl to omyl.
Omyl?
Co pro vás znamenal?
- Obdivoval jste ho? - Zčásti.
Myslím, že jste ho litoval.
To nevím.
Měl slušnou šanci, ale podělal to.
Učil vás Pete něco?
Ano.
Byl starší, že?
Tak, že by mohl být vaším otcem.
Už toho bylo dost.
Nekoktal jste jako dítě?
Ne.
Protože děláte nutkavé pohyby.
Pohybujete hlavou nahoru a dolů.
A Humphries.
Nechoval se k vám nevhodně nebo násilně?
Sklapněte.
To nic, Stantone. Odpovězte mi.
Humphries mi odvedl matku,
protože otec nebyl dost chlap, aby si ji udržel.
Svatoušek jeden.
Všechny furt krmil pohádkama o Ježíšovi a posmrtným životě.
A čím je krmíte vy?
Jsem šejdíř a vím to.
Nastavuju kapsu a vím to. Jasný?
Nejsem jak můj fotr a nikdy nebudu.
"Nikdy."
Zase to slovo.
Zapracujeme na tom.
Teď dělá na tom čísle se zmizením.
- Neumí si dát pohov. - Bude hlavní hvězda.
Jednu na cestu.
Já je pozvala. Zlobíš se?
Proč bych měl?
Ahoj, Stane.
Jedeme do Gibtownu,
tak jsme se stavili na návštěvu.
Georgi.
Máte co jíst?
Jen pití.
- Co něco objednat? - Jo.
Jak dlouho se zdržíte?
Dlouho ne.
Tak můžeme?
Tak.
To je ono!
Daří se ti dobře.
Ten podfuk je stejnej, jen jiný hadry.
A...
Nedělej duchařinu.
Tak proto ti volala?
Co? Ne. Neřekla mi to. Je to všechno v kartách.
To si nech pro ty mouly, Zeeno.
Fajn. Tak to udělej ty.
Dotaz na tři karty, jen dvě vteřiny.
To by šlo.
Pád.
Hrozící nebezpečí.
Naléhavá volba.
Stantone, tohle je poslední karta.
Ta rozhodující.
Až ji otočíš, dozvíš se, co tě čeká.
Viselec.
Je vzhůru nohama.
Ale pořád si můžeš vybrat, Stane.
Říkalas to sama:
"Nejsou špatné karty," vzpomínáš?
Záleží, co s tím uděláš. Hele.
Napravil jsem to.
Mějte ten obraz v hlavě.
Dobře.
Velice vás miloval.
To cítím tak jasně.
I když jste se ne vždycky shodli.
To je pravda. Neshodli.
- Smím se té fotografie dotknout? - Ano.
Mohl bych se tak na něj líp navázat.
Zemřel náhle.
Ale chce, abyste věděla, že neměl bolesti.
Chce, abyste věděla, že...
že ho velice trápí vědomí,
že se vám po něm stýská, protože...
říká, že...
Že byste měli vědět
s naprosto jistotou, že se zas spolu časem shledáte.
Je tady?
Je tady? Můžu s ním mluvit?
Mluvte s ním.
Když jsi odešel,
vzals s sebou všechen život.
Otec chtěl, abys narukoval, já ne.
Ale mně pak nezůstalo nic.
Ano.
Je tu ten pán na pátou.
Na pátou nikoho nemám.
Je tu.
Doktorko.
Pane Carlisle.
Co je to?
Vaše půlka. Dělíme se. 50:50.
Nemám zájem. Mám, co jsem chtěla.
Ale měla jste je vidět.
Bože můj.
O tom se snad budou bavit nadosmrti.
A s každým vyprávěním
se to asi bude zlepšovat a zvětšovat.
Tak si připijme. Na váš úspěch.
Požádal mě o návštěvu
u jednoho z jeho přátel.
Kdo by to měl být?
To neřekl, ale zvažuju to.
Nemáte sejf?
Mám.
Můžete mi to uložit? Nechci, aby to Molly věděla.
Necháte mi je pár dní u sebe?
Když si to rozmyslíte, rozdělíme se 50:50.
A když ne, nechám si je.
Sotva mě znáte.
Znám vás dobře.
Vím,
že jste zkažená.
A vím to, protože...
jsem taky takový.
Skutečně?
Ano.
Ptáš se na tvar.
Co když ukážu dva?
Barva.
To je dobrý.
Jsem na nás moc přísný.
Ne, děláš to správně.
Potřebuješ změnu.
Co budeš chtít, to uděláme.
Můžeme jít tancovat?
- Rozhodně. - Hovor pro Stantona Carlislea.
- Co chceš. - Na domovní lince.
Půjdeme dnes po představení.
Ubíjí mě to tu, Stane.
Miluju tě.
Jo.
Ten, komu vás chce Kimball představit, je Ezra Grindle.
Grindle byl nakrátko mým pacientem.
Je labilní. Nepředvídatelný.
Jak je na tom s prachama?
Je velmi bohatý. Velmi mocný.
A značně uzavřený.
Jednání s Grindlem mívá následky.
Trvalé.
Tak mi povězte, jak na něj.
Kabát, klobouk a rukavice na přepážku.
A vyprázdněte si kapsy.
Žádné tužky, pera, klíče,
cigarety ani zapalovač.
Zvednout ruce.
Otočit.
Potřebuju vaše hodinky a prsten.
Slušně, příteli.
Cože to?
Měl jste říct "prosím".
Prosím.
Pane Carlisle.
Jsem Ezra Grindle.
Požádám vás o sako.
Prosím.
Veřejnosti se spíš vyhýbám,
děkuji vám tedy, že jste za mnou přišel.
Muž s vaším nadáním.
To je od vás moc laskavé.
Na to bych se nespoléhal.
Posaďte se.
Co je to?
Naše verze polygrafu.
Znáte ten termín?
Říkáte tomu detektor lži.
To chcete provádět na mně?
Tak to zamýšlím, ano.
Budeme vám měřit tlak,
dýchání, mimovolní svalové stahy.
Nevím, jestli mi to vyhovuje.
Už jsme tu zažili dost šarlatánů.
S takovými si to vyřídíme.
Zvedněte paže, prosím.
To snad není nutné.
Pozor na tu kravatu.
- Dám pozor. - Děkuji.
A co když neuspěju?
Všechno popořadě.
Pomocí základních otázek stanovíme výchozí bod.
Vy stručně odpovíte tak, aby to podle vás byla naprostá pravda.
"Naprostá pravda."
To půjde.
Nyní,
co nejstručněji,
jak se jmenujete?
Stanton Carlisle.
Který máme rok?
1941.
Dobře.
Co je dnes za den?
Středa, myslím.
Kdo je prezidentem USA?
Roosevelt.
Velmi dobře. Nyní,
co nejstručněji,
jste skutečné médium?
Ano, jsem.
Umíte číst myšlenky?
Ano, umím.
Za správných okolností.
Stručně.
Odpovídejte stručně.
Jste ve styku se záhrobím?
Než budeme pokračovat...
Zde v místnosti je něčí duch.
Právě teď.
Je to duch ženy.
A trvá, trvá na tom, že...
že chce s někým hovořit.
Se mnou? Chcete hovořit se mnou?
Tak s ním?
S vámi, pane Grindle.
Já ne...
Zemřela před mnoha lety.
Ale byl tam...
Ano, vyhasnul přitom život.
Bylo to dítě. Malé dítě.
Vy jste ji přiměl k potratu, viďte?
Mám pokračovat?
Ne.
Není třeba.
Na slovíčko do mé kanceláře.
- Říkal jste, že to vyladíte. - Ano.
Vyladil jste to špatně?
- Ne... - Ezro...
Měl jste dvě a dvě. Dvě špatně, dvě dobře.
Přestaňte...!
Přivedl jste ho rovnou z klubu.
Jak to mohl vědět? Jak?
No,
chytil se fakt dobře.
Přes to všechno.
Má pořádnou firmu.
A zavolá vám?
Jo, ten zavolá.
Dal jsem do toho peníze.
Kdo chce vydělat, musí platit.
Musíte mi o něm dát pořádný informace.
Ne. Já ne.
To jsem si říkal.
Jsem jediná, kdo by vám je mohl dát.
Jestli klopýtnete,
upadneme oba.
Nebojte. Na něco přijdu.
Tenhle chlápek
tu duchařinu zbaštil i s navijákem.
Asi vás nečekají potíže.
Řekl bych, že je zoufalý.
Nebojte. Nezjistí, že je to od vás.
Měl byste vědět jedno.
Když popudíte ty správné lidi,
svět se na vás velice rychle sesype.
Co se vám stalo?
Život.
Stal se mi život.
Pacient Ezra Grindle.
Sezení číslo čtyři.
Jsem sám.
Bezradný.
Cítím se bezradný.
Vše, co vydělám, působí prázdně.
Rozvedl byste to, prosím?
Květen 1901.
To jsem ji naposled viděl živou.
Nemohl...
"Doris Mae Cableová."
Nevyžádal jsem si její tělo.
...majetek po čísle 28030.
Protože by mě to zruinovalo.
A tak šla má láska
do společného hrobu.
Srdečně vám děkuji.
Tady jsi.
Chtěl jsem vědět, jaký z ní máte dojem.
Z té dívky, kterou jste vycítil během té zkoušky.
Neviděl jsem ji.
Nezhmotnila se.
Ale tím myslíte, že by mohla?
Bylo to velmi krátké, pane Grindle.
Ezro, prosím.
Cítil jsem hluboký smutek a lítost.
Milovala vás.
A toho chlapce. To děťátko.
To byl chlapec?
Je u mě?
Nikdy není daleko.
Je to tu pro vás důležité? Tahle zahrada?
Ano. Vybudoval jsem ji na její počest.
Ty cestičky a lavičky, víte?
Líbila by se jí.
Líbí.
Cítím to.
Bratře Ezro,
ona se mi snaží něco říct.
Nedává to vůbec smysl.
Někdy tak komunikují. Pomíchá se to.
Písmeno "D".
Dorrie? Je to Dorrie?
Chci vidět...
Musím ji zas vidět.
Ať to stojí cokoliv. Chci, abyste...
- Ji zhmotnil? - Ano.
Tušíte, co by obnášelo, aby k něčemu takovému došlo?
Poskytnu 10 000 $ za každou naši seanci.
Pane Grindle.
Vaše hříchy jsou těžké.
Budete muset tvrdě dřít,
duchovně,
jestli máte mít možnost vidět ji nebo vnímat.
Mám víc peněz, než kdy budu potřebovat.
Ale nemám naději.
A myslíte, že ta se dá koupit?
No...
nechci být neomalený,
ale vím, že dá.
Určitě tu dotyčnou dokáže zahrát?
Molly?
Je silnější než já.
Zinscenuju to v noci.
Nechám Ezru na kolenou, aby se modlil.
Zůstane na místě.
Krev. Měla by mít na rukou a na šatech krev.
Čím otřesnější vzhled, tím míň si ji Ezra bude chtít prohlížet.
Tebe nic nezadrží.
Na nás.
"Drazí, maminko a všichni,
tohle vám posílám z lunaparku.
Vzal mě sem hoch jménem Ezra.
Nechal mě vyfotografovat, jak vidíte.
Vyřiď tatínkovi a všem, že bych byla ráda s vámi, a obejmi za mě malou Jennie.
Brzy napíšu. S láskou Dorrie."
Neodeslala to.
Co to povídáš?
Pár dní nato umřela.
Naposledy napsala tohle a neodeslala to.
Jo, ale proto jsem ti to neukazoval.
Její rodina to nikdy neviděla.
Podívej. Kdo takhle vypadá?
Podívej se jí do tváře.
To jsi ty.
Mohl bych tě při seanci zhmotnit.
Mě ne, Stane.
Koupíme kostým, dlouhou černou paruku,
zastřihneme ji, upravíme to.
Bude moct ulehčit svý duši a odpustit si.
A pokud vím,
totéž dělá v neděli kazatel.
A u soudce Kimballa to vyšlo.
Myslím, že jim to zachránilo manželství.
Myslím, že ji vážně miloval, Stane.
To přece vidíš, ne?
Po všem tom trápení, co zažil,
mu můžeme dodat naději.
Slož to, jo...
Chce vás vidět.
Tím jsem si jistý.
Pojďte dál. Dejte si nejdřív kávu.
Budete sedět venku na sněhu?
Já nekoušu.
Dáte si do kávy smetanu?
Ne, díky.
Jo, já taky ne.
Nevím, proč se s tebou zatěžuje.
Jsi šunťák.
Prostě šméčkař.
Ale něco ti povím,
mně na tom chlapovi záleží.
Vděčím mu za hodně.
A jestli jsi chytrej,
mělo by tě to vyděsit.
Říká, že jste...
jí lhal.
Udal jste jiné jméno a její tělo tam nechal.
Ezro, zachovávejte kruh.
Chci ji vidět, mluvit s ní.
Nenarušujte kruh. Trpělivost.
Dal jsem vám majlant!
Teď už mi musíte poskytnout
něco víc než pocit viny.
Už mě nebaví poslouchat ty litanie o tom, co jsem udělal.
Já vím, co jsem kurva...
udělal.
A co udělám, jestli to takhle půjde dál.
- Co to znamená? - Pojďte.
Na to budete muset přijít.
Zůstaneš tu a budeš cvičit.
- Nemůžeš požádat o víc času? - Ne.
- Já ti nevím, Stane. - Já jo. Už nemáme čas.
Vem si paruku a ty šaty.
To je to postavení.
Ruce podél boků, dlaně otevřené.
Ano?
Kam jdeš?
Musím jít všechno připravit.
Miluju tě.
Charlesi.
Uvažovala jsem o tom,
co říkal pan Carlisle,
že se zas sejdeme s Julianem.
Vzpomínáš si?
Vzpomínám, lásko.
Juliane.
Molly?
Drahý Stane.
Molly?
Až to budeš číst, pojedu na východ.
Neudělám to, co po mně chceš.
Nemůžu.
Milovala jsem tě, jak nejlíp umím, jak nejvíc umím,
a teď vím, že to nikdy nebude stačit.
Nevím, co ti schází,
ale já to jistě nejsem.
Je těžké to přijmout,
ale i když pravda bolí, já ji potřebuji.
A možná ji časem budeš potřebovat i ty.
Molly.
Kurva.
Molly.
To jsem já.
- Já myslel, žes odjela. - Nech mě.
- Počkej. Jen... - Nech mě být.
Molly.
- Kam jdeš? - Nechci s tebou mluvit.
Četl jsem tvůj dopis, chápu to.
Chci si o tom jen promluvit.
- Tys ho četl? Dobře. - Hele...
Táhne z tebe chlast. Nech mě být.
Teď nemůžeš odejít, Molly, už jsme to rozehráli.
- Hele...! - Molly.
Odteď už žádné "my".
Už dlouho to tak není.
Nevím, co máš za bokovku, ale se mnou už rozhodně nešukáš!
Bude to ta ledová mrcha, co jsi z ní na větvi.
Zdá se ti, že má úroveň.
Ale nemá a ty taky ne.
Molly.
Jen jsem z ní chtěl něco vytáhnout,
kdyžs byla proti duchařině.
- Proto jsem to tajil! - Co je?
Hleď si svýho!
Tohle je naposledy, slibuju.
Pak budou každý den Vánoce!
Jasně, celý svět a všechno na něm.
Bojím se, Stane.
Já taky, Molly. Dennodenně se bojím.
Bojím se tak, že někdy nemůžu ani dýchat.
Ale bojuju s tím, Molly, bojuju.
Jedině tak jsem přežil.
Někdy mez vidíš, až když ji překročíš.
Já ji překročil, teď už to vím.
V životě mě všichni opustili. Neopouštěj mě, prosím.
Prosím.
Ukážeš mi hodinky?
Až se zbavím Andersona, dovedu Ezru k lavičce.
Tam u té otevřené branky.
V osm hodin, Molly.
Ne dřív, ne později.
Projdeš tou brankou a ujdeš 20 kroků.
Ano?
Až tě uvidí, nechám ho kleknout
a přinutím ho, aby se modlil.
A až zavře oči,
můžeš odejít a máme to za sebou.
Prostý.
Rozumím.
Dobře.
Pamatuješ si to staré číslo?
Na proud, co mi probíhal tělem?
Víš, jak jsem to mohla snášet?
Zpočátku jsem kolik dní mívala svalové křeče.
Hrozně to bolelo.
Ale snažila jsem se říkat si, že to nemám vnímat, víš?
Snažila jsem se otupět.
Vždycky jsem ale jasně věděla, kdy už to nejde vydržet.
Kdy už mám dost.
Už mám dost.
Budu tam v osm a udělám, co potřebuješ.
Vzhledem k povaze toho, co dnes budeme dělat,
nám prospěje být o samotě.
Necháte nás?
Jste si tím jistý?
Ano, jsem. To je v pořádku.
Musíte mít víru.
Projdeme se po cestě.
Vzhledem ke slibu premiéra Churchilla,
že Britové vyhlásí Japonsku válku
ihned po vypuknutí války mezi Japonskem a USA,
se brzy očekává britské prohlášení.
Nic vám nedávám za vinu
a chci, abyste to věděl.
Ale myslím, že bychom se měli vrátit dovnitř.
Chtěl jste, abych očistil svou duši od hříchu?
Přesně tak.
To jsem neudělal.
Uděláte to teď.
Očistíte svou duši a požádáte ji o odpuštění.
Nikdy jsem nikomu neřekl, co jsem udělal.
- Teď to řeknete jí. - Nemůžu.
- Zavřete oči. - Nemůžu.
Nehýbejte se.
Nenuťte mě, prosím.
A řekněte jí to.
Dorrie.
Dorrie...
To je ono.
Za ty roky
jsem ublížil mnoha mladým ženám.
Nevím proč.
Hledal jsem v nich tebe
nebo jsem se snažil zbavit svou duši toho vzteku.
Nevím.
Co jste udělal?
Nevím.
Ublížil jsem jim.
Dorrie.
Proboha. Je tam.
Je tam.
Tady WWKB Studios v Buffalu.
Přerušujeme vysílání a přinášíme mimořádný přehled zpráv.
Soudce Charles Kimball a jeho žena Felicia
dnes podlehli střelným zraněním.
Očividná vražda a sebevražda město vyvedla z míry.
Ezro, to už stačí, blíž ne.
Klekněte, zavřete oči a modlete se.
Požádáme...
Pusťte mě. Dorrie.
Ne, Ezro!
Dorrie. Ach, Dorrie...
Stane, já nemůžu.
- Nemůžu...! - Ne, Dorrie!
Pusťte mě!
Dorrie.
Promiňte.
Cože?
- Kdo jste? - No tak.
Pusťte její ruku.
Kdo to...?
Pusťte tu ruku.
Ty zmrde sprostá.
Ty zmrde.
Já tě zničím.
Tebe i tuhle děvku!
Andersone!
Andersone...!
Stane.
Stane!
Proboha...
Běž k autu.
Dělej!
Pane.
Posuň se!
Stane, co děláš?
Proboha! Cos to udělal, Stane?
Pročs to udělal? Stane!
Stane...!
Molly, vystup si.
Budou si myslet, že to auto někdo ukradl.
Nemůžeme zpátky do hotelu.
Sklapni.
Molly, chtěli nás zabít.
Molly.
Molly!
Nepotřebuju tě!
Nepotřebuju tě, Molly!
- Viděl tě někdo přicházet? - Ne.
Nevzal sis taxík, že ne?
Taxikáři si pamatují tváře, šel jsem pěšky.
Podělala to. Žába zatracená. Skoro mi to vyšlo.
Všechno je to tady.
Vezmi si to.
Máš pár hodin?
Nezmatkuj.
Ne.
Radši už půjdu.
Dobře.
Vážně tě miluju, Stane.
Cos to řekla?
Přehnala jsem to?
Pacient Stanton Carlisle. Poslední terapeutické sezení.
Co to děláš?
Jsou to jednodolarovky.
Kde jsou ty prachy?
O čem to mluvíte, pane Carlisle?
Ty peníze! Sebralas je!
Snažte se to chápat.
Ty bludy jsou součástí vašich potíží.
Ty šílená zasraná děvko.
Povím jim o všem, co jsme dělali.
Co jako? Povězte mi to.
Dělali jsme to společně.
Promiňte, pane Carlisle,
ale my se setkali i jinde než zde v ordinaci?
Nech toho. Co děláš?
Přišel jste neohlášen.
Má sekretářka vás pustila dál.
Dělala jsem, co jsem mohla,
ale zřejmě u vás došlo k přenosu.
Vidíte ve mně svou milenku i matku.
Snažila jsem se předejít vážnému rozrušení.
Zdá se, že jsem neuspěla.
Ta symbolika je celkem zřejmá, pane Carlisle.
Máte velmi zvláštní vztah ke starším mužům.
K Ezrovi Grindleovi, například.
Ale i k tomu, jehož jste, jak tvrdíte, zabil na té pouti.
Proč?
Proč to děláš?
Tobě ani o ty peníze nejde.
Jsi takové zklamání.
Ne, máš pravdu. Na penězích mi nezáleží.
Ale pro tebe znamenají všechno, viď?
Jsi bezvýznamný človíček.
Ty lidi neklameš, Stane.
Klamou se sami.
Myslíš, že jsi něco víc než obyčejní lidé?
Jsi jen křupan s rovnými zuby.
Myslíš, že bys dokázal podvést mě?
Jsi tak zaslepený, viď?
Nedokážeš číst znamení.
Nevšiml sis, že mám těžkou kabelku?
Jsem teď pro tebe dost silná, Stane?
Ano, ochranko. Potřebuji pomoc.
Je tu jeden muž.
Můj pacient.
Okamžitě přijďte!
No tak, Stane.
Ty bys mi chtěl brát dech?
Jste v pořádku, doktorko?
Přežiju to.
Musím s tím odjet.
Dobře. Zavřete ho!
Vždycky jsem tě nenáviděl.
Hele! Už žádný somrování.
Buď za tu šňábu zaplať,
nebo vodprejskni.
SVĚTOZNÁMÝ AMBERSONŮV LUNAPARK HLAVNÍ VCHOD
Ano?
Stručně, mám práci.
To se ti líbí?
Mám ho ze starý pouti, kde to zabalili.
To rádio taky.
Zabil svou matku při porodu.
Enoch.
Hele, to je povedený.
Enoch.
Copak potřebuješ?
Chci se omluvit za svůj vzhled.
Poslední dobou jsem se dostal do potíží.
Ale mám jedno číslo
a vím, že by pro vás mělo velkou cenu.
Že tys byl komediant?
Dva roky jako mentalista v hlavním programu.
Dvě vystoupení denně.
Vyprodaný.
- Mentalismus. - Ano, pane.
Bohužel. Možná u jiný party. U nás ne.
S dovolením bych vám to rád předvedl.
Ježíši! Smrdíš, jako kdyby sis pochcal kalhoty.
Ožungry neberu. Vodprejskni.
Dělej, vodprejskni.
Počkej. Víš co?
Mezi námi komedianty, pojď si dát štamprle. Sedni si.
Nemám rád mentalismus.
Je moc staromódní.
Dneska to chce mít pořád něco novýho.
Senzačního.
Náhodou mě něco napadlo.
Možná mám práci, kterou bys mohl prubnout.
Není nic moc a nedoprošuju se tě, abys ji vzal, ale práce to je.
Na kafe a koláče z toho kápne.
Na nocleh v suchu. Občas na panáka.
- Co ty na to? - Ano, pane.
Není to nic moc, ale práce to je, ne?
Samozřejmě jenom na záskok.
Než seženeme opravdickýho divouse.
Víš, co je divous?
Tak co ty na to?
Myslíš, že bys to zvládl?
Pane,
pro tohle jsem se narodil.
ULIČKA PŘÍZRAKŮ
Překlad: Petr Zenkl