Ultima oprire, oameni buni! Capăt de linie.
Luaţi-vă lucrurile şi coborâţi!
Vă mulţumesc.
Bine aţi venit, doamnelor şi domnilor,
la cel mai mare carnaval din lume!
Atracţii înfiorătoare, distracţie pentru toate vârstele.
Grăbiţi-vă!
Priviţi frumuseţile Orientului
reconstituind dansuri interzise pentru educaţia
şi plăcerea voastră.
Jocuri de noroc. Jocuri de îndemânare.
Molly, uite ce ţi-am luat! Bomboane de ciocolată.
Eşti gata de plecare? Ai luat sendvişurile?
Ultima şansă de a vedea această ciudăţenie supremă.
Trebuie să vă rog totuşi să vă amintiţi că acest exponat
e prezentat exclusiv în interesul ştiinţei şi educaţiei.
De unde a venit? E fiară sau e om?
Intraţi! Intraţi şi aflaţi!
Această creatură a fost examinată de cei mai importanţi oameni de ştiinţă
atât din Europa, cât şi din Americi, şi a fost declarat un bărbat.
Fără echivoc, un bărbat.
Poate rezista săptămâni întregi fără mâncare sau băutură,
trăind numai cu aer.
Dar aveţi noroc, pentru că în seara asta îl vom hrăni pentru ultima dată.
Dulceaţă.
Va exista o mică taxă suplimentară pentru această atracţie,
dar nu e un dolar, nici 50 de cenţi, ci 25 de cenţi.
Un sfert dintr-un dolar şi îl veţi vedea hrănindu-se.
Sugând sânge de reptile şi păsări,
ca un prunc care se hrăneşte cu laptele mamei sale.
Muşcă! Hai!
Nu.
Haide! Un sfert de dolar.
25 de cenţi. Plătiţi!
Veniţi încoace şi luaţi un premiu!
Hei, vere.
N-ai voie aici.
Tu.
Eşti tipul din staţia de autobuz.
M-ai urmărit până aici, nu-i aşa?
De ce?
Ce-nvârţi, amice?
Eşti dintr-o bucată? Cauţi de muncă?
- N-are nimic de oferit. - Maiorule, lasă-mă un minut.
Vine o furtună. Trebuie să încarc repede. Îmi lipsesc câţiva băieţi.
E muncă grea.
Primeşti un ban şi pleci. Nu şterpeleşti de pe-aici. Înţelegi?
Bine, băieţi, la trei!
Sunteţi gata?
Unu, doi, trei.
Trageţi-l jos!
Unu, doi, trei!
Să te ajut să-i numeri, Rockefeller?
A fost un dolar, minus banii pentru Nătâng.
Exact. Te-am bunghit, omule.
Îţi dau cinci pe radio.
Uite, ne întâlnim cu alt bâlci cam la 30 km de aici.
Îţi dau cei cinci,
plus o masă caldă când ajungem acolo.
CABANE MODERNE BĂI 10 ¢
10 SPECTACOLE MARI
Haideţi, băieţi! Am nevoie de ajutor. Repede!
Hei, tu! Radio Flyer, vino încoace!
Nătângul a scăpat.
Dacă-l vezi, nu-l lua de unul singur. Hai să-l prindem pe nenorocit!
Uitaţi-vă sub camion!
Nu, mai departe! La casa de distracţii!
Repede!
Îţi deschid eu.
CASA DAMNĂRII
Intră tu! Dacă-l vezi, împinge-l afară!
Ne întâlnim în cealaltă parte.
UITĂ-TE LA TINE PĂCĂTOSULE
Hei, amice, toată lumea te caută.
N-o să te dau de gol. N-ai făcut nimic împotriva mea.
De ce nu ieşi?
Haide, n-o să-ţi fac rău.
Eu nu sunt aşa.
Uşor!
Hei!
Hei, o să-l omori. Dumnezeule, puştiule!
O, Doamne, e mort?
N-am nevoie de curcani aici, Clem. Du-l de-aici!
În spate.
În cuşca din spate.
La naiba!
Dumnezeule!
Afară, afară! Hai, hai, hai!
Înapoi! Înapoi, înapoi, înapoi!
Veniţi şi vedeţi
unul dintre misterele inexplicabile ale universului!
E om sau fiară?
Eu nu sunt aşa.
Lumea dă bani frumoşi doar ca să se simtă mai bine.
Se uită de sus la nenorocitul ăsta
ronţăind nişte zgârciuri de pui.
Cum e capul?
Întoarce-te!
Găseşti o saltea acolo, în spatele borcanelor.
Poţi dormi acolo la noapte.
Să fii ferit de ploaie.
Haide, du-te, după colţ.
Te-ar interesa o slujbă constantă, tinere?
Oamenilor de aici...
... nu le pasă cine eşti sau ce ai făcut.
Da.
CEL MAI FLEXIBIL OM-ŞARPE DIN LUME
'Neaţa!
Ai o cadă?
Cu siguranţă.
Doar ce-am sosit azi-noapte şi m-am gândit...
Normal.
Te costă 10 cenţi s-o foloseşti şi primeşti săpun şi...
... apă caldă.
Las uşa deschisă?
Sigur. Dar pune banii pe masă.
Îmi pare rău că te-am trezit, scumpule. Fac o baie.
Trebuie să merg în oraş oricum.
'Neaţa!
Şi o să iau micul dejun.
Scumpule, vezi să fie micul dejun.
Promite-i Zeenei că nu te duci într-o crâşmă.
Eşti familiarizat cu cărţile alea?
Şi Tarot.
Chestii foarte puternice.
Poate Zeena îţi va prezice viitorul, dacă ai noroc,
după baie.
Poţi să-ţi dai jos hainele şi să le pui pe scaun, aranjate frumos.
O să-mi iau ouă Benedict, un croissant,
jus d'orange, café au lait
şi ba-bum.
Au revoir, ma chérie.
O să-l ajut pe Clem puţin.
Pe Clem?
Poate îmi poţi face vânzare mie. Ştii tu, să lucrezi publicul.
- Avem un spectacol de citit gânduri. - Ce ar trebui să fac?
Nu e mare lucru. Carnavalul face tot.
Le părem sudişti sudiştilor şi vestici celor din Vest.
Tu ai un ritm drăguţ.
Trebuie doar să te bizui pe el. Să le vorbeşti pe limba lor.
Vorbeşti rar, dar, în acelaşi timp, îi păcăleşti repede.
Da, poţi să vinzi pentru mine.
Şi, în timpul liber, poate îţi arată Pete un truc, două.
O să te descurci, dragule. Ai panaş.
Ce e ăsta?
Ei bine...
... eşti plăcut la vedere, dragule.
- Eşti o belea, nu-i aşa, puiule? - Nu, dnă, deloc.
Ba eşti. Eşti un "poate".
Şi ăştia...
... sunt foarte răi pentru mine.
O, tu eşti rea.
- Mai bine plec. - Da.
Încearcă numai să scapi, fraiere!
BRUNO CEL MAI PUTERNIC OM DE PE PĂMÂNT
Preia tu! Mă lasă genunchii.
Mereu cu genunchii.
Eu sunt Maiorul!
Cel mai mic om ştiut,
maestru în nami-jitsu, tehnica secretă din Orient.
Şi, pe 20 $, că pot bate pe oricare ţărănoi de-aici într-un meci de lupte.
Nu vă sfiiţi, oameni buni! Dacă are cineva vreo întrebare...
... dl Carlisle va aduna acum cartonaşele şi plicurile.
Scrieţi-vă întrebările şi numele pe un cartonaş din interiorul plicului.
- Nu trageţi cu ochiul la vecinul. - Mulţumesc.
Hai să fim politicoşi şi n-o să dăm de necaz.
Toţi avem câte cinci simţuri.
- Dră Molly, aveţi o întrebare? - Nu.
Bine. Nu veţi primi un răspuns atunci.
Putem auzi, vedea, atinge, mirosi şi gusta.
Cu toate astea, am fost binecuvântată cu un al şaselea simţ.
O legătură naturală, dacă vreţi, cu eterul.
Mulţumesc pentru plicuri, dle Carlisle.
Alege-ţi credinţa sau culoarea perdelelor...
Zeena atrage o mulţime bună acolo, Pete.
Eşti băut? Haide, Pete!
Pete, Zeena a început.
Citesc eu primul cartonaş.
Îi va trebui în curând.
Bine, Abigail.
- Notează! Unde e creta? - Aici.
Oamenii mă întreabă mereu dacă am ajutor spiritual.
Oameni buni, singurele spirite pe care le controlez eu
sunt cele din sticla asta.
Spirtoasele.
Îngrijorată pentru mama ei. O să se uite în curând.
- Şi fiecare cartonaş de după, înţelegi? - Ştiu, ştiu.
Întrebările sunt acum în eter.
Nu le-am atins niciodată. Nu le-am citit niciodată.
Nu e nevoie, pentru că le simt aici.
Poftim, Zeenee.
Abigail - îngrijorată Mama $
E o femeie...
... îngrijorată pentru mama ei.
"Se va face mama bine?"
Pete e băut.
Mă duc eu.
Staţi, primesc o scrisoare.
Da. E un "A".
Asta sunt eu.
Abigail? Ăsta e numele tău, dragă?
Aş spune că mama ta a tras mult...
- Molly. - Care plic e, Pete?
- Nu ştiu. - Ăsta?
Nu-mi amintesc.
Îmi pare rău, Molly.
- Acum voi încerca următoarea întrebare. - Nu ştiu care e.
Madam Zeena.
Spune-mi mai multe!
Te rog!
Spune-i, dnă Zeena. Dacă poţi.
Ai câţiva fraţi sau surori, nu-i aşa?
Nu, nu am, dnă.
Doar o soră.
Fratele meu a murit.
A, da.
Dar îl văd.
Asta m-a derutat. Fratele tău e chiar aici în clipa asta.
Mâna lui e pe umărul tău.
O simţi?
Da.
Da, am simţit ceva.
I-am simţit mâna.
O, Doamne! Harry!
Eşti bine?
Biata femeie voia să ştie mai multe.
Normal.
- Ce i-ai spus? - Păi, adevărul.
N-am avut un indiciu şi am folosit un truc să calmez mulţimea. A fost doar un truc.
A durut.
E bine. E bine că ai făcut asta.
Da, ei...
- I-am dat o amuletă. - Îmi pare rău de indiciu.
- Nu ştiu de ce nu mergi înainte. - Nu facem spectacole cu fantome.
- Nu iese niciodată nimic bun. - E atât de rău să-i dai speranţă?
Nu e speranţă dacă e o minciună, Stan.
Ce sunt cărţile alea atunci?
- Tarotul? - Dragule, nu e acelaşi lucru.
Nu, le folosesc şi pentru mine. Şi Pete.
Întotdeauna primeşti un fel de răspuns.
Ţi le-am luat de la Paris.
Am stat la Ritz.
L-am făcut încă 4 săptămâni.
Am scris cea mai mare parte a sistemului de cuvinte în turneul ăla.
Acolo am perfecţionat numărul. Nu-i aşa, George?
Mai poţi să-l faci?
Bine.
Stanton...
Dă-i Zeenei un obiect. Orice obiect.
Concentrează-te, te rog, la obiectul din mâna mea, profesore.
Ce îmi poţi spune?
Ceas de mână.
Curea de piele.
Alamă, nu aur.
Vechi şi uzat.
Dar e plin de însemnătate...
N-a fost al tău iniţial, nu-i aşa?
L-ai luat sau...
L-ai furat, nu-i aşa?
Văd un bărbat mai în vârstă.
Băiatul îl urăşte.
Băiatului i-ar plăcea să fie iubit, dar îl urăşte pe acel om...
Moarte.
Moarte şi dorinţa de moarte.
Iubea ceasul ăla. Era mândria lui, a tatălui meu.
Chiar aşa?
Nu, nu, nu.
Gata. Gata!
Gata!
E totul acolo.
Acum, vezi...
... fiecare cuvânt are un număr,
iar acest număr te duce la alt cuvânt.
Ba-bum!
Zeena mi le spune.
"Concentrează-te, te rog, la obiectul din mâna mea, profesore."
"Te rog", "obiect", 21.
Accentul pe "concentrează-te"
înseamnă că e vechi şi uzat.
Ieftin.
Ba-bum.
Dar...
Trebuie să ştii să descifrezi victima.
Cum se mişcă şi vorbesc, cum se îmbracă.
Oamenii sunt disperaţi să le spui cine sunt.
Disperaţi să fie văzuţi.
Cât de adevărat!
Da, dar de unde ştii că i-ai captivat?
- Ei bine, faci o pauză. - Exact.
Stai un moment.
"Mă scuzaţi, vă rog? Am nevoie de un pahar de apă."
Da, sau leşini.
Slăbit de efort.
- De unde ai ştiut de tatăl meu? - Asta e o descifrare de masă.
E un "Curcubeu Negru". O mărime se potriveşte tuturor.
Eşti cumpătat, dar generos, retras, dar prietenos...
Şi tu...
... îl urai, dar îl iubeai.
Toată lumea a avut probleme.
Cineva pe care l-a urât.
O umbră din trecutul lor.
Şi, de obicei, pentru un băiat, e tatăl lui.
Dacă victima e mai în vârstă, spui că a avut o pierdere recentă.
Dar mai tânăr?
E tatăl. Întotdeauna există un tată.
Ei bine...
Îi duc ăştia lui Clem.
Am avut o zi bună azi.
O zi grozavă.
Dragul meu Pete.
Îmi frânge inima.
Nu, nu, nu. Nu mai bei, Pete.
- I-am promis Zeenei. - Zeena nu va şti, Clem.
- Doar o sticlă, atât. - Bine. Ultima dată.
Doar du-te!
Fii binecuvântat, Clem! Fii binecuvântat!
Ăştia sunt îngeraşii mei.
Pune-l aici! Asta e casa lui.
Nu.
Pune-l invers! E timid.
Trebuie să-mi ţin frumuseţile proaspete.
"Născut de aceeaşi dorinţă şi ameninţare"
"care ne-a făcut pe toţi să umblăm pe acest pământ,"
"dar ceva a mers prost cumva în pântecele matern."
"Nepotrivit pentru a trăi."
Majoritatea mor chiar la naştere
sau chiar în interiorul mamei.
Acum, ăsta e unul rar.
Enoh.
L-am numit din cauza Bibliei.
Nenorocitul şi-a ucis mama chiar la naştere.
S-a zbătut câteva zile, behăind ca un viţel.
Ochiul te urmăreşte ca-n portrete.
Cutia roşie, alcool din lemn.
Bun pentru murat, rău pentru băut. Otravă, otravă adevărată.
Cutia albastră,
melasă fermentată, dublu distilată.
Dumnezeule mare, mă arde gâtlejul ca pe taur fundul când alungă muştele.
Oamenii ştiu unde să vină. 50 de cenţi litrul.
Să nu furi niciodată un litru.
Trebuie să faci cutia să zăngăne,
la fel ca toată lumea.
Eu nu mă ating de el.
Vai, ce neprihănit!
Spune doar că înţelegi.
- Înţeleg. - Ce înţelegi?
- Să nu fur niciodată un litru. - Exact.
Respectă regulile, nu te pune cu mine.
Asta e lecţia.
Clem m-a rugat să-ţi livrez asta.
Şase litri de alcool din lemn pentru spectacol.
Da, pentru spectacol.
Păcat, nu-i aşa?
Poţi să le pui acolo.
Poftim!
Hei, Pete.
Mi-ar plăcea să învăţ orice ai vrea să mă înveţi.
Să te învăţ?
Înţeleg dacă nu vrei să-ţi divulgi secretele.
Nu. Nu e vorba de asta, băiete.
Doar că a trecut ceva timp
de când m-a rugat cineva să-l învăţ ceva.
- Mulţumesc. - Da.
- Ştii unde mă găseşti. - Da.
Să ai o zi bună!
Să nu cazi niciodată în păcatele poftei sau mândriei.
Eu am fost transformată în forma asta tristă
că nu mi-am ascultat părinţii.
Ei voiau doar binele meu...
Născută în timpul unei furtuni electrice,
atmosfera s-a încărcat cu putere electrostatică.
Sunt acum capabilă să rezist la mii
şi mii de volţi,
în timp ce-mi vor trece prin corp.
Vă avertizez să păstraţi distanţa,
pentru că acest divertisment aduce cu el pericolul de electrocutare,
chiar şi pentru cei din imediata apropiere.
Eu nu sunt aşa.
Nu aşa, nu sunt aşa.
Molly.
Vreau să-ţi arăt ceva. Ai o secundă?
Am câteva minute înainte să înceapă Zeena.
Ţi-am văzut spectacolul şi mi se pare foarte bun,
dar am o idee pentru numărul tău.
În spectacol, spui o povestioară...
Dar dacă le-ai arăta ceva? Ce părere ai de asta?
Un scaun electric şi te pun în el.
Se pun cătuşele şi publicul se întreabă ce se întâmplă.
Apoi apare micuţul cu o glugă de călău.
Trage de manetă şi lor li se face foarte frică.
Se gândesc că o să mori şi bum, îi iei pe nepregătite.
Ce zici?
Vrei să mă execuţi?
Doar pentru o secundă. Apoi revii la viaţă.
M-ai desenat?
Da, desenez ce am în minte.
Ai putea să-ţi câştigi existenţa din asta.
Mama mă trimitea la concursuri când eram copil.
Le câştigam pe toate, dar nu ştiu...
Eu doar...
E ceva ce am făcut mereu. Mă ajută să gândesc.
Ştii că asta e operă de baltă, nu?
Nimic nu e de calitate aici.
- Tu eşti mai bună decât locul ăsta. - Poate mă crezi specială, dar nu sunt.
Poate că văd ceva în tine ce tu nu vezi.
- Da? - E posibil.
Poate astea sunt destul de bune pentru mine.
Nu te cred.
Dacă nu e destul de bun pentru mine, sigur nu e destul de bun pentru tine.
Ce părere ai?
Arăţi bine.
Gândeşte-te la asta!
Bine, ai trepte.
Eşti gata?
Voilà!
Arată exact ca în schiţă, nu?
- Nu, stai pe scaun! - Tu l-ai făcut? Când l-ai făcut?
Şi pune mâinile acolo!
- Aşa? - Da.
Vezi? Maiorule, asta e dramă.
Treaba ta e să tragi de manetă. Bine?
- Nu te apleca să vorbeşti cu mine. - Nu mă aplec. Îţi arăt.
Tragi de manetă înapoi.
Nu, trebuie să o faci cu forţă, dramatic.
Chinuie-te, cu două mâini. Poţi s-o faci.
Şi electricitatea zboară, toată lumea e îngrozită.
Oare va supravieţui? Sar scânteile.
Şi după aia tu o salvezi. Împingi asta în faţă, cu două mâini.
Chiar... Şi asta e!
Cătuşele se desprind. Iese fum.
N-am aranjat astea încă, dar vor scoate scântei.
Nu ştiu ce-i cu aiureala asta, dar eu nu port asta.
Dar e atât de bun!
Ce, eşti dintr-odată inginer?
E acelaşi covor de cauciuc şi curent. Doar un spectacol mai bun, atâta tot.
- Ce face roata? - Aia e o abureală.
Uite...
- O să mă gândesc. - Eu o fac.
Cred că a descoperit ceva.
Sigur.
Pleci într-un loc special?
Îi duc pe Pete şi Zeena în oraş.
- Vrei să-ţi luăm ceva? - Nu, nimic.
- Ce-ţi pasă ţie? - Nu, nimic.
Ai stat de vorbă cu Molly cam des.
Întâmplător, îl ştiu pe tatăl ei. Îl cunoşteam foarte bine.
Un escroc vechi.
Eu cred că nu te-ar fi plăcut deloc.
I-am promis că voi avea grijă de fată şi o s-o fac.
Încă mai am două kile bune de carne şi oase chiar aici.
Dacă-i faci rău fetei, le primeşti pe toate.
Ce mai faci aici?
Am avut un vis. N-am mai putut adormi.
Îmi spui despre el?
Era vorba de tata.
A murit?
Era viu şi zâmbea în vis.
Pun pariu că era chipeş, nu? Fetele seamănă mereu cu tăticii lor.
"Mary Margaret Cahill, nu uita să zâmbeşti", spunea.
Nu îmi prea place să zâmbesc, dar pentru el zâmbeam.
- Scăpa de orice cu şarmul lui. - Un bărbat pe placul meu.
- Mai spune-mi! - Despre el?
Sigur, despre tine.
Ce e cu mine?
Ştiu că îţi plac bomboanele de ciocolată
şi să citeşti.
Şi să dansez.
Când ai dansat ultima dată?
- A trecut ceva timp. - Da?
O să rezolvăm asta.
Eşti gata?
Să-i dăm bătaie!
M-am gândit la ce ai spus, Stan.
Ce am spus?
Îmi amintesc.
Şi unde am merge?
Dacă ţi-aş spune că pot obţine un număr de două persoane pentru noi?
Despre ce vorbeşti?
Vorbesc despre un număr cu care am fi cap de afiş
în cele mai mari hoteluri şi showroom-uri,
de pe coasta de est până pe coasta de vest.
- Visezi. - Nu, eşti mai presus de locul ăsta.
Dacă mă laşi, vreau să-ţi dau lumea şi tot ce e în ea.
Molly.
Haide! Am nevoie de ajutor.
Rana de la cap s-a agravat.
Muştele au ajuns la ea.
Febra nu scade.
- E mort? - Nu. Dar va fi.
IISUS SALVEAZĂ
Ai auzit?
Neamţul ăla mic, cel care arată ca Chaplin, tocmai a invadat Polonia!
Ce tupeu pe el! Pune-l aici!
- Haide! - N-aştepţi?
Să răspund la întrebări? Nu! Îl vor lua ei, vor avea ei grijă de el.
- Îl pun sub... - Am spus să-l laşi!
- Nu-l putem lăsa în ploaie. - Nu te preface că-ţi pasă.
Ţi-e foame? Eu mor de foame!
Haide! Friptură şi ouă, din partea mea.
Scumpo, sare şi piper, te rog.
Cum convingi un om să facă pe nătângul?
Nu o să te aburesc. Nu e uşor.
Trebuie să iei un beţiv distrus.
Un alcoolic, două sticle pe zi, înţelegi?
De unde-l iei?
Alei de coşmar, şine de tren, magherniţe, zi să-i zici.
Mulţi oameni s-au întors din război dependenţi de opiu, de băutură.
Acum, opiul chiar îşi bagă ghearele, dar îi atragi cu băutura.
Le spui:
"Am o treabă pentru tine. E o slujbă temporară."
Ai grijă să subliniezi asta.
"Doar temporar, până găsim alt nătâng."
Îi pui tinctură din aia de opiu.
O picătură de sticlă, atât.
Dar...
... acum el crede că ăsta e raiul.
Şi îi spui aşa, îi spui:
"Ei bine, trebuie să-mi iau un nătâng adevărat."
El spune: "Nu mă descurc bine?"
Tu spui: "Pe naiba te descurci bine!"
"Nu poţi atrage mulţimea prefăcându-te nătâng. S-a terminat!"
Şi pleci.
În noaptea aia,
îi ţii morala şi bagi la greu.
În timp ce vorbeşti, el se gândeşte să se lase de băut,
îl apucă tremuratul, ţipetele, terorile.
Îi dai timp să se gândească la asta în timp ce vorbeşti.
După aia îi arunci puiul.
O să facă pe nătângul.
Dumnezeule!
Bietul de el!
Aşa.
Arătătorul, degetul mijlociu, pe jumătate îndoit, paralel cu degetul mare.
Ca şi cum ai smulge ceva din aer.
Mâna stângă pe tâmplă.
Asta înseamnă că întrebi de culoare, textură, detalii.
Asta e.
Ai un dar pe cinste.
Nu ştiu cum o faci, Pete.
Să ţii minte toate astea şi să mai şi distrezi atâţia oameni.
Dacă te pricepi să descifrezi oamenii, ai învăţat de copil,
încercând să fii cu un pas înainte de ceea ce te-a chinuit.
Acum, dacă chiar te-au chinuit,
atunci acolo e un gol.
Şi nu va fi niciodată suficient. N-ai cum să-l umpli.
Clem dresează un nătâng nou.
Îl privează de ceva.
Bietul de el! Trebuie să-şi fi pierdut minţile de-acum.
Cred că eu şi George vom dormi jos în seara asta.
Stan, băiatul meu.
Eşti drăguţ să-mi procuri o halbă de melasă?
Pete, închide ochii şi culcă-te.
Am nevoie de un stimulent, fiule.
- O să văd ce pot face. - Aşa te vreau!
Doamne!
Nu ai ritm.
Ce faci?
N-am vrut să fac niciun rău, Pete. Eram doar curios.
Stan, cartea asta poate fi folosită greşit.
Înţelegi?
De-aceea am încetat să mai fac numărul.
Am fost orbit.
Când un om îşi crede propriile minciuni,
începe să creadă că are puterea,
e orbit.
Pentru că acum crede că totul e adevărat.
Şi oamenii au de suferit. Oameni buni, cu frica lui Dumnezeu.
Şi-apoi minţi. Minţi.
Şi, când minciunile se termină, e acolo.
Chipul lui Dumnezeu, uitându-se direct la tine.
Oriunde te duci.
Niciun om nu poate fugi de Dumnezeu, Stan.
Da, dle.
Arătătorul şi degetul mijlociu îndoite, paralele cu degetul mare.
Ridici mâna stângă la tâmplă, arătătorul şi degetul mijlociu îndoite,
paralele cu degetul mare.
Ridici mâna la tâmplă.
Întrebi ceva anume.
Nu! Nu! Unde e? Unde e?
Pete! Haide!
Zeena!
Clem, avem o problemă!
E Pete. Şi-a făcut-o până la urmă.
Nu mişcă.
Pete. O, Pete al meu!
Pete!
Pete! Pete!
Păcat şi mântuire. Rai şi iad.
Aflaţi cum este, chiar aici, pe Pământ.
Lăsaţi oglinzile să vă arate cine sunteţi şi cine veţi fi.
Repede, repede!
Carusele înfricoşătoare!
Pentru toate vârstele!
Senzaţia secolului!
Zece atracţii cu un singur bilet.
Repede, repede!
Veniţi să luaţi un premiu!
- Clem! - Da.
Curcani. Am văzut patru maşini venind spre sud.
La naiba!
Dacă-l văd pe nătâng, am pus-o.
Îl ascund eu.
Tu dă jos semnul, abureşte-i un pic, să câştig nişte timp.
Adunaţi toţi lucrătorii şi duceţi-i la scena de acolo.
Hopa sus!
Mişcaţi-vă, mutaţi-i! Mutaţi-i!
Dle poliţist, ce se întâmplă?
Du-te cu ceilalţi!
- Ăsta e un mandat? Pentru ce? - Nu încerc să urmez căi legale!
O să închidem ăsta într-un fel sau altul.
Da, dle.
... că faci un număr ilegal...
... subliniind cruzimea atât faţă de animal, cât şi faţă de om.
Şi tu, dră.
Avem soţii şi fiice în oraşul ăsta.
Eşti arestată pentru indecenţă. Daţi-o jos!
Nu, opreşte-te! Opreşte-te! Dă-te jos de-acolo!
- Te fac eu să cobori. - Roata se învârte.
Curentul trebuie să meargă undeva. Maiorule, te rog!
Dacă ne permiteţi, dle, puteţi judeca în mod corect, ca bunul rege Solomon.
Toată lumea, înapoi!
De-aia e nevoie să poarte asta. Elimină curentul.
Molly?
Molly? Eşti bine?
Faceţi loc!
- Tocmai a salvat vieţile adjuncţilor. - Molly, Molly.
Te închid.
Eu nu sunt un escroc de poliţist sudist,
care pupă picioarele popii duminica şi câştigă din escrocherii
şase zile pe săptămână.
Vă numiţi Jeremiah?
Jeremiah, Jeremiah...
Jedediah Judd.
Da.
O chestiune de cea mai mare importanţă a apărut, dle. Îmi acordaţi un minut?
A venit un mesaj.
Şi veţi vrea să-l auziţi, dar nu de faţă cu aceşti oameni.
Vă rog, dle.
Nu pleacă nimeni.
Vă mulţumesc. Vă mulţumesc.
Mă numesc Stanton Carlisle, şerife Judd, iar familia mea e scoţiană.
Scoţienii sunt înzestraţi cu ceea ce bătrânii numeau "al doilea văz".
Îmi e clar că sunteţi un bărbat în general neîncrezător,
dar şi extrem de loial.
Aş spune că e o descriere corectă.
Şi nu e treaba mea, ştiu că sunteţi capabil să vă faceţi treaba
şi orice altceva ar mai apărea,
dar simt o copilărie
marcată de boală.
Şi asta vă face
să vă simţiţi îngrădit, prins, chiar şi în ziua de azi.
Şi simt ceva bizar, o amuletă, o amintire.
O purtaţi cu dv, o aveţi de mult timp.
Cine e Mary?
O femeie sfântă.
Mama mea.
Pot s-o văd?
Pot s-o văd, dle?
Da.
Vrea să ştiţi că boala nu v-a ţinut departe de măreţie, dimpotrivă.
Comunitatea vă iubeşte şi se simte protejată de dv, dle.
Şi da, nu v-aţi putut servi ţara pe pământ străin, dar ne protejaţi aici, acasă.
Şi medalia asta...
... ar trebui să vă amintească de dragostea ei pentru dv.
Şi, atâta timp cât o ţineţi aproape de inimă,
unde locuieşte Domnul nostru Iisus Hristos, vă va proteja în viitor.
Şi vrea să ştiţi asta, dle.
Doar fiind milostiv cu alţii
are un om putere adevărată.
După ce am furat mandatul de la ajutorul lui, am văzut numele şerifului.
Am ştiut că e floare la ureche.
Ştii ce e amuzant? Pete spunea mereu...
"Nu hainele, ci pantofii îţi pot spune tot ce trebuie să ştii despre un om."
Şi el avea o platformă în pantoful drept.
Pun pariu că a avut poliomielită sau ceva când era mic.
Armata nu l-a primit pe băiatul mamei. Mi-am dat seama după privire.
- E bine. - Cine se aseamănă se adună.
A încercat să ne bage la zdup, cu mustaţa aia şmecheră.
I-am văzut lanţul ăla de la gât...
I l-am scos, medalia Sfântului Cristofor, toată vorbăria biblică.
- M-am gândit că trebuie să ştie o Marie. - Sigur.
Şi, ca să vezi, Domnul ne-a binecuvântat.
- Numele mamei lui era Mary. - I-ai făcut-o!
Molly, te căutam.
Eşti bine?
Sunt pregătită, Stan.
Pentru ce?
Să las toate astea în urmă, să plec cu tine.
Suntem pregătiţi, nu-i aşa?
- M-ai văzut acolo. - Sigur.
Toată viaţa am căutat ceva la care să mă pricep şi cred că am găsit, Molly.
- Cred că sunt pregătit. - Ştiu că eşti, Stan.
Şi ştiu că vei avea mereu grijă de mine, nu?
Da, dacă mă laşi.
Şi Zeena?
Din cauza lui Pete?
- Nu vreau s-o rănesc. - N-ai s-o faci.
Zeena a trăit. Ştie mersul lumii.
Toată lumea ştie că după tine tânjesc.
Molly, tu eşti motivul pentru care am rămas pe-aici.
Ai văzut-o pe Molly?
Stan?
N-am lăsat pe nimeni să o facă până la capăt cu mine.
Nu pe cei cu care am fost de acord, oricum.
N-ai de ce să-ţi faci griji, iepuraş.
Hai să mergem! Ia-ţi lucrurile!
Bruno!
Molly! Nu. Vino cu mine!
- Lasă-l în pace! - Nenorocit afurisit!
Nu! Dă-mi drumul!
Te-am avertizat, nu?
- Bruno, o să-l omori! - Vino încoace!
Opreşte-te! Dă-i drumul!
- O să-l omor! - Lasă-l în pace!
Pleacă! Îl iubesc! Plec!
Nu înţelegi? Plec cu el!
Vrei cartea înapoi?
Nu.
O meriţi.
Ai muncit din greu pentru ea.
Eşti pregătită?
- Pentru ce? - Pentru lume şi tot ce e în ea, iepuraş.
Unu, "vei". Patru, "spui".
"Îi vei spune acestei doamne la ce se gândeşte?"
DOI ANI MAI TÂRZIU
Opt, "încredere". "Să nu ai încredere în nimeni implicat."
Nouă, "pierdut".
Nouă, "complet", pierderea a tot.
Şapte, "singurătate".
Patru, "spui". Nouă, "complet".
"Vreau să vă spun despre singurătatea absolută."
Opt, "încredere".
Şase, "negativ".
Tată.
Te duci acum.
Vreau să...
Stan, eşti bine?
Da. Continuă. Avem două spectacole mâine.
"Singurătate".
Doi, "frică".
"Accent pe detalii".
Cerc. "O profeţie împlinită".
Aşteptaţi!
O femeie.
Poţi fi mai exact?
Iniţialele "R" sau "S"?
"R".
Da.
Da, "R".
Cred că ştii cu cine vorbesc acum, nu?
Ai dreptate din nou.
Ai dat-o în bară.
Stan...
Stan.
Următorul spectacol e în 30 de minute. Mulţumesc tuturor!
Repetăm întruna şi tot greşeşti. Am fost acolo singur. Ce s-a întâmplat?
Îmi pare rău. Cred că eram obosită.
Să vedem câţi oameni rămân la al doilea spectacol.
Un ceas de buzunar.
Aur.
Concentrează-te! Mai vezi şi alte detalii?
Există o inscripţie.
Litere. Am dreptate?
Da.
- Maestre Stanton, poţi să le spui...? - Pot eu?
- Da, te rog, dă-mi obiectul. - Nu, mulţumesc. Îl ţin eu.
Prea bine.
Maestre Stanton, care e obiectul ţinut de această doamnă?
Se pare că e o seară a aurului. O poşetă aurie.
Taci, copilă!
Lasă-mă pe mine să pun întrebările.
Ce este în poşetă?
Doamnă.
Ce înseamnă asta?
Tu spui că eşti veritabil, eu spun că folosiţi semnale verbale
ca să comunicaţi.
Nu sunt trucuri la mijloc, dnă. Nu există nicio înşelăciune.
Atunci răspunde-mi!
Ce e în poşetă?
Cele obişnuite.
Ruj, o batistă.
Asta e destul de uşor, nu?
Dnelor şi dlor, n-am mai întâlnit-o pe această...
... femeie înainte.
Nici nu ştiu de dinainte ce se află în acea poşetă
şi, cu toate astea, există ceva foarte interesant acolo.
Un pistol mic.
Placat cu nichel, mâner de fildeş.
Îmi permiţi?
Pretinzi că-l porţi, ca să te aperi,
dar eu cred că o faci pentru că îţi place.
Cred că o faci
pentru că te face să te simţi puternică.
Ei bine, doamnă...
Nu eşti puternică.
Nu suficient de puternică.
Eşti singură la părinţi, nu? Mama ta a murit când erai mică?
Umbra ei e mare şi aproape, supărător de aproape.
Abia dacă a trecut o zi fără să te strivească într-un mod mărunt.
Iar arma aia,
arma din poşeta ta, ei bine...
... uneori ai gânduri întunecate, nu-i aşa?
Nu-i aşa?
- Sunt iniţialele tale "CK"? - Da.
Ai suferit o pierdere? Pe cineva drag, nu demult?
O, Doamne! Julian?
Continuă!
E chiar lângă tine.
Mâna lui e pe umărul tău drept. Poţi s-o simţi?
Da. Vrea să ştii ceva.
Vrea să ştii cât de mândru e de tine şi cât...
Ce-a fost aia?
Nu ştiu.
A fost diferit. Ai văzut cum m-a atacat femeia aia?
Am văzut cum ai atacat-o tu, apoi pe bărbat.
Despre ce vorbeşti?
Eram în dezavantaj. Eu ne-am scăpat.
Şi de ce ai continuat cu ea?
Păi, trebuia. Mulţimea s-ar fi întors împotriva noastră.
Când m-a atacat, a trebuit s-o dobor.
- De ce eşti atât de îngrijorată? - Ţi-am spus iniţialele ceasului.
Tu ai transformat totul într-un spectacol cu fantome.
Molly, tu ai văzut acelaşi spectacol ca mine?
Mulţimea era în picioare. De când n-a mai fost aşa?
Adică, le dăm mentalism şi ei văd un câine mergând pe picioarele din spate.
Dar asta a fost diferit. Ar trebui să lăsăm asta în spectacol.
Stan, femeia aia stătea la aceeaşi masă cu bietul bătrân şi am mai văzut-o aici.
Când?
Hei, şmechere!
Ai o cerere. O întâlnire după spectacol.
Mulţumesc.
- Ei sunt. - De unde ştii?
Normal că sunt ei.
Atunci nu-i primesc.
Ba o să-i primeşti.
O să te întâlneşti cu bietul bătrân pe care l-ai speriat
şi o să-l linişteşti, o să-i spui adevărul.
Bine. Adevărul.
Şi gata cu alea.
Gata. Eşti mulţumită?
A fost un spectacol bun. Recunoaşte!
Scuze că aţi aşteptat.
Dle Carlisle, nu mă deranjează. Sunt Charles Kimball.
Judecătorul Kimball.
Speram să putem avea o consultaţie privată.
Charles, îmi dai voie?
Charles...
Ce ai trăit în seara asta...
- Îţi voi dubla tariful pe seară. - Nu asta e ideea.
Chestia e că...
Ea e cu tine?
Charles voia părerea mea înainte să te abordeze.
- Nu oferim consultaţii private. - Molly, te rog.
Cred că dl Carlisle vrea scuze.
De ce aş vrea asta?
Ne-aţi oferit un spectacol pe cinste, aşa că vă mulţumim.
Cauţi consolare?
Da.
Cred că vă putem oferi asta.
Stan...
O voi face.
Doar de data asta.
Mulţumesc. Dle Carlisle, mulţumesc.
Poftim, Charles!
Ia una de-a mea.
Asta e casa mea.
La 16:30, miercuri.
Voi veni.
Mulţumesc, dle Carlisle. Domnişoară.
"Doctor Lilith Ritter. Psiholog consultant."
Un doctor. Ca să vezi!
Bună seara, Joseph! Îmi dai nişte mărunţiş, te rog?
- Mulţumesc. - Ştiu că eşti supărată.
Normal că ştii. Poţi citi gândurile.
- Vorbeşti cu morţii. - Hai, Molly.
De ce ai fost de acord?
Ai văzut cât de disperat era. Ce voiai să-i spun?
"Nu"!
- Unde te duci? - Trebuie să dau un telefon.
Dă din cameră.
Du-te!
Pregătesc cada. Grăbeşte-te până nu se răceşte.
Există ostilităţi.
Nu putem ignora faptul că oamenii noştri, teritoriul nostru şi...
Mă gândeam că noi doi putem face o schimbare în oraşul ăsta.
Tu şi cu mine putem face o schimbare mare în oraşul ăsta.
Mă gândeam că noi doi putem face o schimbare mare în oraşul ăsta.
DR. LILITH RITTER PSIHOLOG
Dle Carlisle, intră!
Zi lentă?
Nu ai auzit?
Suntem în război.
Ştiu.
ROOSEVELT SE VA ADRESA NAŢIUNII
De unde ai ştiut că sunt eu?
- Ce te aduce aici? - Mi-ai lăsat cartea ta de vizită.
Aşa că iată-ne aici!
Eu nu. Nu beau niciodată.
Microfoane.
Exact. Reportofon.
Înregistrezi asta?
Nu.
Biroul meu este conectat să înregistreze toate şedinţele de terapie.
Ţie ţi-e mai uşor, dar asta e o escrocherie. Ca a mea.
Asta este?
De unde ai ştiut că aveam pistol?
Pot descifra repede o ţintă. Pot afla ce vrea.
Şi eu sunt o ţintă?
Ce vreau?
Să fii descoperită. La fel ca toţi ceilalţi.
Asta e?
Te gândeşti ce vor oamenii, îi loveşti unde-i doare:
sănătate, bogăţie, dragoste.
Afli de ce se tem şi le-o vinzi înapoi.
Atâta timp cât nu exagerezi.
Vrei să ştii de unde am ştiut de armă?
Mi-am scos legătura atât pentru un efect dramatic, cât şi pentru a anima publicul,
dar şi ca să văd cum ţineai poşeta.
Cotul aplecat înainte, atârna greu.
Şi ai ridicat-o cu stânga, fără verighetă.
Fără semn de bronz, necăsătorită.
Îţi place să ieşi seara, erai la Copa, deci te distrezi,
dar presupun că-ţi plac şi localurile mai nasoale, nu?
Dacă vreau noroi pe fustă, îl pot găsi.
Locuieşti singură.
Niciun bărbat în casă.
Trebuie să ai o armă acasă, dar te vrei o doamnă, aşa că una mică.
Ceva mic, portabil, .22, .25... Patru, şase gloanţe, poate.
Şi, cum îţi plac lucrurile drăguţe, placată cu nichel, mâner din fildeş.
Dar ai vorbit despre mama mea.
De ce?
Damele ca tine au întotdeauna probleme cu mamele. Şi cu taţii.
Am înţeles.
Un complex Electra, nu?
Nu ştiu de ăsta. Dar nu eşti atât de greu de descifrat cum crezi, dnă.
Dacă sunt atât de uşor de descifrat, de ce ai venit la mine?
Judecătorul ăla e destul de mare în oraşul ăsta, nu-i aşa?
Judecătorul Kimball. Nu există nimic mai mare.
Îţi e pacient?
Prieten cu tatăl meu.
Vă cuplaţi?
De ce ai întreba asta?
Pentru că-l ai la mână.
Soţia lui mi-e pacientă.
Interesantă femeie, Felicia.
Ai făcut vreodată terapie?
N-aş şti despre ce să vorbesc.
E simplu. La ce te gândeşti?
- Acum? - Acum.
La tine.
La mine?
- Ce e cu mine? - Hai mai aproape, să te văd mai bine.
De asta eşti aici? Ca să te uiţi la mine?
Nu, mă gândesc că, dacă mă ajuţi, putem face o schimbare mare în oraş.
Noi?
Dacă-mi spui ceva despre judecător sau oricare dintre sus-puşi,
va merita şi pentru tine.
Crezi că ai ceva destul de mare sau de interesant pentru mine?
Nimic nu contează pe lumea asta ca banii, şi tu primeşti.
Bine.
Îţi dau ceva.
În schimbul adevărului.
- Adevărul despre ce? - Despre tine.
Îţi dau o mică informaţie
şi tu îmi spui adevărul.
Şi nu minţi!
Voi şti dacă minţi.
Asta e tot?
Spune!
Kimball a pierdut un fiu.
Singurul copil.
Pe Julian.
23 de ani.
Nu nota nimic!
Ăsta nu e un truc de carnaval.
Nu laşi nicio urmă.
Nu scriu nimic. Am înţeles.
Julian s-a înrolat împotriva dorinţei Feliciei
şi a murit pe linia frontului.
Pot lucra cu asta.
Dnelor şi dlor, vă mulţumesc foarte mult.
Domnişoara Cahill.
Îmi pare rău că a durat atâta să te sun.
Da. Ştii, când n-ai sunat în toamnă, m-am gândit...
Ştiu, îmi pare rău.
Crezi că ne-ai putea vizita înainte să închideţi pentru iarnă?
Hei, Molly...
Eşti bine? E tot ce vreau să ştiu.
Sunt bine, zău. Totul e în regulă, Bruno.
Trebuie să închid, dar mi-e dor de voi toţi.
Transmite-le salutări Maiorului şi Zeenei.
Şi tuturor.
Oricând.
Deci, cum va funcţiona asta, dnă?
"Dnă doctor".
Dnă doctor.
Întinde-te, te rog!
Cred că o să stau jos, dacă e în regulă.
Putem pătrunde mult mai adânc dacă o faci.
De ce nu începem stând jos?
Când ţi-am oferit ceva de băut, ai spus că nu bei niciodată.
Pentru că nu beau.
Dar te-ai mândrit cu asta.
Ai fi putut să iei paharul şi să nu bei.
Ai fi putut să spui: "Nu acum" şi să-l laşi deoparte.
Dar tu ai spus: "Nu. Eu nu. Nu beau niciodată."
Nu poţi să faci mentalism şi să bei. Trebuie să fii alert tot timpul.
Când o fac, o fac.
- Şi o faci acum? - O fac tot timpul, dnă doctor.
Tatăl tău bea?
- S-a lăsat când aveam 10 ani. - Dar înainte?
Clar, înainte bea, dacă ştii ce înseamnă că s-a lăsat.
Când am turnat whisky-ul,
ai tresărit.
De ce?
Aşa am făcut?
Da.
- Nu e ceva despre care trebuie să vorbim. - Adevărul. Ne-am dat mâna.
Nu mi-a plăcut mirosul, atâta tot.
Erai la 4 m depărtare.
Mie mi-a mirosit.
- Cum aşa? - Mirosea a alcool din lemn.
Ai băut alcool din lemn?
Nu, eu nu. Niciodată.
"Niciodată".
Iar cuvântul ăsta.
Te rog, întinde-te!
Te rog.
E un tip pe care l-am cunoscut.
Bea alcool din lemn şi a murit.
La ce te gândeşti acum?
Nu are niciun sens.
Nu te grăbi!
Piane.
Elaborează!
Mama mea.
Cânta la pian?
Ce legătură are asta?
- Bea? - Din când în când, ca oricine.
Nu tu.
Tu nu bei niciodată.
Era frumoasă, mama ta.
Pentru mine.
Cine cânta la pian, dle Carlisle?
Un tip pe nume Humphries.
Era prieten cu ai mei.
Era în vodevil.
Câţi ani avea omul de la bâlci? Cel care a murit?
- Cum spuneai că îl cheamă? - N-am spus. Nu credeam că am spus...
Pete.
Cum obţinea Pete alcoolul?
Eu i-l dădeam.
Dar a fost o greşeală.
Greşeală?
- Ce era pentru tine? Îl admirai? - Anumite lucruri la el.
Eu cred că-l compătimeai.
Nu ştiu.
A avut o şansă şi a stâlcit-o.
Pete te învăţa lucruri?
Da.
Era mai în vârstă, nu? Era destul de mare să-ţi fie tată.
Cred că am spus destule.
- Te-ai bâlbâit vreodată când erai copil? - Nu.
Pentru că ai o mişcare uşoară. Involuntară.
Capul ţi se mişcă în sus şi în jos, foarte uşor.
Şi Humphries...
S-a purtat vreodată nepotrivit sau abuziv faţă de tine?
- Taci din gură! - E în regulă, Stanton. Răspunde-mi!
Humphries a luat-o pe mama mea, pentru că tata n-a fost destul de bărbat s-o ţină.
Un ipocrit religios. Vindea mereu minciuni despre Iisus şi o viaţă de apoi fericită.
- Şi tu ce vinzi? - Eu sunt un escroc şi o ştiu.
Sunt pus pe căpătuială şi o ştiu. Ai înţeles?
Nu sunt deloc ca tatăl meu şi nu voi fi niciodată.
"Niciodată".
Iar cuvântul ăsta.
Vom lucra la asta.
Lucrează la actul său de dispariţie acum.
- Nu se poate abţine. - O să fie cap de afiş.
Ceva pentru drum.
- Eu i-am invitat. Te superi? - De ce să mă supăr?
Bună, Stan!
Mergem la Gibtown. Ne-am zis să vă vizităm, ca nişte vechi amici.
George.
- Aţi luat ceva de mâncare? - Doar băuturi.
- Să comandăm ceva de mâncare? - Sigur.
Cât staţi?
Nu mult.
Bine. Sunteţi gata?
Aşa.
Asta e!
Te descurci bine.
E aceeaşi escrocherie, doar haine diferite.
Şi...
Nu face spectacolul cu fantome!
De-asta te-a sunat?
Ce? Nu. Nu ea mi-a spus. Nu. E totul în cărţi.
Spune asta fraierilor, Zeena.
Bine. Atunci fă-o tu!
Întrebare din trei cărţi, ia câteva secunde.
O să-ţi fac pe plac.
Cădere.
Pericol iminent.
O alegere urgentă.
Stanton, asta e ultima carte.
E un decret.
Dacă o întorci, o să afli ce te aşteaptă.
Spânzuratul.
E cu susul în jos.
Dar încă poţi alege, Stan.
Ai spus-o chiar tu... "Nu există cărţi proaste". Mai ştii?
Depinde doar de ceea ce faci cu ea. Uite!
Am îndreptat-o.
- Păstrează imaginea asta în minte! - Bine.
Te iubea atât de mult!
Simt asta atât de clar!
Chiar dacă nu vedeaţi lucrurile la fel uneori.
Nu, aşa este.
- Pot să ating fotografia? E în regulă? - Da, da.
L-aş putea înţelege mai bine.
A murit brusc.
Dar vrea să ştiţi că nu a suferit.
Vrea să ştiţi că...
... îl doare foarte, foarte tare...
... să ştie că vă e dor de el, pentru că...
Ei bine, spune că...
Spune că ar trebui să ştiţi,
cu certitudine absolută, că veţi fi din nou împreună.
E aici?
E aici? Pot să vorbesc cu el?
Vorbiţi cu el!
Când ai plecat...
... ai luat toată viaţa cu tine.
Tatăl tău a vrut să te înrolezi, eu nu.
Dar eu sunt cea care a rămas fără nimic.
Da.
Programarea de la cinci e aici.
- Nu am programare la cinci. - E aici.
Dnă doctor.
Dle Carlisle.
Ce e aia?
Jumătatea ta. I-am împărţit. Jumi-juma.
Nu mă interesează. Am primit ce voiam.
Dar ar fi trebuit să-i vezi.
Dumnezeule!
Cred că vor vorbi despre asta tot restul vieţii.
Şi cred că, de fiecare dată când o spun,
va fi din ce în ce mai bună, din ce în ce mai amplă.
Un toast, atunci. Pentru succesul tău!
M-a rugat să îl văd pe unul dintre prietenii lui.
- Pe cine anume? - N-a spus, dar mă gândesc la asta.
Uite, ai un seif?
Da.
De ce nu păstrezi ăştia? Nu vreau ca Molly să ştie de ei.
Păstrează-i câteva zile.
Dacă te răzgândeşti, îi împărţim jumi-juma.
Dacă nu, îi păstrez eu.
Abia mă cunoşti.
Te cunosc bine.
Ştiu...
... că nu eşti bună.
Şi ştiu asta, pentru că...
... nici eu nu sunt.
Zău?
Da.
Întrebi despre formă.
Şi cu două degete?
Culoarea.
E bine.
Sunt prea dur cu noi.
Nu, ai dreptate.
Ai nevoie de o pauză.
Orice vrei să faci, o să facem.
Putem merge să dansăm?
- Desigur. - Apel pentru Stanton Carlisle.
- Orice vrei tu. - Poţi răspunde din casă.
Mergem în seara asta, după spectacol.
Mor aici, Stan.
Te iubesc.
Da.
Omul pe care Kimball vrea să ţi-l prezinte e Ezra Grindle.
Grindle mi-a fost pacient o scurtă perioadă de timp.
E instabil. Imprevizibil.
Cum stă cu banii?
O, e foarte bogat. Foarte puternic.
Şi extrem de rezervat.
Relaţiile cu Grindle au consecinţe.
Permanente.
Ar fi bine să-mi spui cum să-l iau.
Haina, pălăria şi mănuşile pe tejghea.
Şi goleşte-ţi buzunarele.
Fără creioane, fără pixuri, fără chei,
fără ţigări sau brichetă.
Mâinile sus!
Întoarce-te!
Am nevoie de ceasul şi inelul tău.
Maniere, prietene.
Poftim?
Ar trebui să spui "te rog".
Te rog.
Dle Carlisle.
Eu sunt Ezra Grindle.
Lasă-mă să-ţi iau haina.
Te rog.
Sunt foarte precaut să apar în public, aşa că-ţi mulţumesc că ai venit tu.
Un om cu talentele tale.
- E foarte drăguţ din partea ta. - N-aş conta pe asta.
Ia un loc!
Ce e asta?
Asta e versiunea noastră de poligraf.
Eşti familiarizat cu termenul? Voi îi spuneţi "detector de minciuni".
Ai vrea să faci asta cu mine?
Asta e ideea, da.
Îţi vom lua tensiunea,
respiraţia, contracţiile musculare involuntare.
Nu sunt sigur dacă îmi place asta.
Am avut destui îmblânzitori de şerpi în trecut.
Ne ocupăm de ei.
Ridică braţele, te rog!
Nu cred că e necesar.
Poţi să ai grijă de cravată, te rog?
- Da. - Mulţumesc.
Şi ce se întâmplă dacă eşuez?
Câte un lucru pe rând.
Îţi voi pune întrebări simple pentru a stabili linia de bază.
Vei răspunde în propoziţii scurte, doar ceea ce crezi a fi adevărul absolut.
"Adevărul absolut".
Pot să fac asta.
Acum,
cât de scurt poţi,
cum te cheamă?
Stanton Carlisle.
În ce an suntem?
În 1941.
Bun.
Ce zi e azi?
Miercuri, cred.
Cine e preşedintele Statelor Unite?
Roosevelt.
Foarte bine. Acum...
Cât de scurt poţi,
eşti un medium adevărat?
Da, sunt.
Poţi citi gândurile?
Da, pot.
În împrejurările potrivite.
Scurt.
Răspunsuri scurte, te rog.
Eşti în contact cu lumea de dincolo?
Înainte de a continua...
E o prezenţă în această cameră.
Chiar acum.
O prezenţă feminină.
Insistă... insistă că asta...
... să comunice cu cineva.
Cu mine? Vrei să comunici cu mine?
Cu el?
Cu tine, dle Grindle.
Eu nu...
A murit cu mulţi ani în urmă.
Dar a fost...
Da, s-a stins o viaţă cu ea.
A fost un copil. A fost un prunc.
Ai silit-o să facă avort, nu-i aşa?
Să continui?
Nu.
Nu e nevoie.
O vorbă în biroul meu, dlor.
- Ai spus că-l reglezi. - Da, dle.
L-ai reglat incorect?
- Nu, nu, nu. - Ezra...
Ai avut două şi două. Două greşite şi două bune.
Opreşte-te, opreşte-te!
Răspunde-mi la asta, l-ai adus direct de la club.
Cum ar putea şti asta? Cum?
Ei bine...
... i-am captat atenţia.
În ciuda a tot.
Are o operaţiune pe cinste.
Şi o să te mai sune?
Da, o să mă mai sune.
Am lăsat bani buni pe masă.
Trebuie să laşi bani ca să faci bani.
Va trebui să-mi dai informaţii reale despre el acum.
Nu. Nu eu.
Bănuiam eu.
Eu sunt singura care ţi-ar fi putut da această informaţie.
Dacă ai vreo scăpare,
cădem amândoi.
Nu-ţi face griji! Îmi dau eu seama.
Adică, tipul ăsta...
... e foarte convins de faza cu fantoma.
Nu cred că ai o problemă.
Aş spune că e foarte disperat.
Nu-ţi face griji. Nu vor ajunge la tine.
Ceea ce trebuie să ştii e...
... că, dacă nemulţumeşti oamenii potriviţi...
... lumea ţi se închide foarte, foarte repede.
Ce s-a întâmplat cu tine?
Viaţa.
Asta s-a întâmplat.
Pacientul Ezra Grindle.
Şedinţa de terapie numărul patru.
Sunt singur.
Pierdut.
Mă simt pierdut.
Tot ce câştig pare gol.
Vrei să elaborezi, te rog?
Mai, 1901.
Ultima dată când am văzut-o în viaţă.
Nu am...
"Doris Mae Cable".
Nu i-am putut revendica corpul.
... proprietate pentru numărul de înregistrare 28030.
Pentru că aş fi fost distrus.
Aşa că dragostea mea a ajuns la groapa comună.
Mulţumesc frumos.
Iată-te!
Am vrut să ştiu ce impresie ţi-a făcut.
Fata pe care ai simţit-o în timpul testului.
N-am văzut-o.
Nu s-a materializat.
Prin asta, vrei să spui că se putea?
A fost foarte scurt, dle Grindle.
Ezra, te rog.
Am simţit tristeţe profundă şi regret.
Te iubea.
Şi băiatul ăla. Băieţelul.
Era băiat?
Ea e cu mine?
Nu e niciodată departe.
Locul ăsta e important pentru tine? Grădina asta?
Da. Am construit-o pentru a o onora.
Aleile şi băncile.
I-ar fi plăcut.
Îi plac.
Pot s-o simt.
Frate Ezra...
... încearcă să-mi spună ceva.
Nu are niciun sens.
Uneori comunică aşa. E distorsionat.
Litera "D".
Dorrie? Dorrie, da?
Vreau să văd...
Trebuie s-o văd din nou.
Orice ar fi. Vreau ca tu să...
- Să o materializez? - Da.
Ai idee ce ar fi necesar ca să se întâmple aşa ceva?
Ofer 10.000 $ pentru fiecare şedinţă pe care o avem.
Dle Grindle.
Păcatele tale sunt grave.
Ar trebui să munceşti din greu...
... spiritual...
... dacă vrei măcar şansa de a o vedea sau de a o simţi.
Ascultă, am mai mulţi bani decât voi avea nevoie vreodată.
Dar nu am speranţă.
Şi crezi că poţi cumpăra asta?
Ei bine...
Nu vreau să fiu grosolan...
... dar ştiu că pot.
Eşti sigur că o poate juca pe doamna în cauză?
Molly?
E mai dură decât mine.
O voi pune în scenă noaptea.
O să-l ţin pe Ezra în genunchi, rugându-se sau ceva.
Nu se va mişca.
Sânge. Va avea nevoie de sânge pe mâini şi pe rochie.
Cu cât e mai şocantă imaginea, cu atât mai puţin va vrea s-o examineze.
Nimic nu te poate reţine.
Pentru noi!
"Dragă mamă, dragii mei, vă trimit asta de la bâlci."
"Un băiat pe nume Ezra m-a luat."
"Mi-a făcut o poză, după cum vedeţi."
"Spune-i lui tata că aş vrea să fiu cu voi şi o îmbrăţişez pe micuţa Jennie."
"Mai scriu curând. Cu drag, Dorrie."
N-a trimis-o niciodată.
Despre ce vorbeşti?
A murit câteva zile mai târziu.
E ultimul lucru pe care l-a scris, şi nu l-a trimis.
Da, dar nu de asta ţi-am arătat-o.
Familia ei n-a apucat să vadă.
Uite! Cu cine seamănă?
Uită-te la faţa ei!
Eşti tu.
Te-aş putea materializa într-o şedinţă de spiritism.
Nu eu, Stan.
Putem cumpăra un costum, putem lua o perucă neagră lungă,
o putem tăia şi o putem croi aşa.
Îşi poate descărca sufletul, ca să se poată ierta.
Din câte îmi dau seama, asta face un preot duminica.
Şi a funcţionat cu judecătorul Kimball.
Cred că le-a salvat căsnicia.
Cred că a iubit-o cu adevărat, Stan.
Vezi asta, nu?
După toată suferinţa prin care a trecut...
... îi putem da puţină speranţă.
Închide-l, da...
Vrea să te vadă.
Sunt convins.
Intră! Bea o cafea întâi.
Ai de gând să stai în zăpadă?
Nu muşc.
Vrei lapte în cafea?
Nu, mersi.
Da, nici eu.
Nu ştiu de ce se deranjează cu tine.
Eşti ieftin, amice.
Un impostor.
Dar îţi spun...
... eu ţin la omul ăla.
Îi datorez mult.
Şi, dacă eşti deştept,
asta ar trebui să te sperie.
Zice că...
... ai minţit-o.
Ai dat un nume fals şi i-ai lăsat trupul în urmă.
- Ezra, trebuie să păstrezi cercul. - Vreau să o văd acum, să vorbesc cu ea.
- Nu rupe cercul! E nevoie de răbdare. - Ţi-am dat o avere!
Acum e timpul să-mi oferi...
... altceva în afară de vină.
Pentru că m-am săturat să aud la nesfârşit recitarea a ceea ce am făcut.
Ştiu ce dracului...
... am făcut.
Şi ce voi face dacă asta mai continuă mult timp.
- Ce înseamnă asta? - Haide!
Va trebui să afli.
O să rămâi aici să exersezi.
- Mai poţi cere timp? - Nu.
- Nu sunt sigură de asta, Stan. - Eu, da. Nu mai avem timp.
Doar pune-ţi peruca şi rochia. Şi asta e poziţia.
Mâinile în jos, pe lângă corp, cu palmele deschise. Bine?
Unde te duci?
Trebuie să mă duc să pregătesc totul.
Te iubesc.
Charles.
M-am gândit la...
... ce a spus dl Carlisle...
... despre a ne reuni cu Julian.
Îţi aminteşti?
Da, dragostea mea.
Julian.
Molly?
Dragă Stan...
Molly?
Când vei citi asta, eu voi fi pornit deja spre est.
Nu voi face ceea ce vrei să fac.
Nu pot.
Te-am iubit cât de mult am putut, cât am putut,
şi ştiu că nu va fi niciodată de ajuns.
Orice lipseşte la tine...
... sigur nu sunt eu.
E greu de acceptat,
dar, pe cât de mult doare adevărul, am nevoie de el.
Şi poate, cu timpul, vei avea şi tu nevoie de el.
Molly.
La dracu'!
Molly.
Eu sunt.
- Am crezut că ai plecat deja. - Lasă-mă în pace, Stan!
- Stai! Hai să... - Lasă-mă în pace!
Molly.
- Unde te duci? - Nu vreau să vorbesc cu tine.
Stai, am citit scrisoarea ta, am înţeles. Vreau doar să vorbim un pic.
- Ai citit-o? Bine. - Ascultă...
Miroşi a băutură. Lasă-mă în pace!
Molly, nu poţi pleca acum. Suntem implicaţi prea mult.
- Hei, hei! - Molly.
Nu mai există "noi". Nu mai există de mult timp.
Nu ştiu cu cine te mai vezi, dar cu mine nu te mai culci!
Pun pariu că e târfa aia băţoasă care te-a impresionat.
Pun pariu că ţi se pare stilată. Nu e, şi nici tu nu eşti.
Molly.
Încercam să obţin informaţii, pentru că tu nu voiai să fac spectacolul cu fantome.
- De-asta mă furişam! - Care-i treaba?
Vezi-ţi de treaba ta!
E ultima dată, promit.
- Şi fiecare zi va fi Crăciun după aceea. - Sigur, lumea întreagă şi tot ce e în ea.
Mi-e frică, Stan.
Şi mie, Molly. În fiecare zi din viaţa mea.
Mi-e atât de frică uneori, că nici nu pot respira.
Dar mă lupt cu ea, Molly.
Numai aşa am supravieţuit.
Uneori nu vezi limita până n-o întreci. Eu am întrecut-o, ştiu asta acum.
Molly, toată lumea m-a lăsat în viaţa asta. Nu mă părăsi, te rog.
Te rog.
Pot să-ţi văd ceasul?
Când scap de Anderson, îl aduc pe Ezra pe banca din parc.
Mai sus de poarta deschisă. La opt, Molly.
Nu mai devreme, nu mai târziu. Treci de poartă şi faci 20 de paşi.
Bine?
Când te vede, o să-l pun în genunchi şi o să-l fac să se roage.
Şi, când închide ochii...
... tu poţi să pleci şi-apoi am terminat.
Simplu.
Înţeleg.
Bine.
Îţi aminteşti de vechiul truc?
Cu curentul, când îmi trecea prin corp?
Ştii cum rezistam?
În primele dăţi, muşchii aveau crampe zile întregi.
Mă durea rău.
Dar încercam să-mi spun să nu simt, ştii?
Încercam să amorţesc.
Dar îmi era întotdeauna foarte clar când nu mai puteam suporta.
Când era destul.
Mi-a ajuns.
Voi fi acolo la 8:00 şi voi face ce ai nevoie să fac.
Poate din cauza naturii a ceea ce facem în seara asta,
am beneficia dacă am fi singuri.
Vrei să ne laşi?
- Dle, sunteţi sigur de asta? - Da, e în regulă.
Trebuie să ai credinţă.
Hai pe cărare.
După angajamentul recent al premierului Churchill
că se va face o declaraţie britanică de război împotriva Japoniei,
în urma izbucnirii războiului între Japonia şi SUA,
un anunţ britanic se aşteaptă în curând.
Nu dau vina pe tine
şi vreau să ştii asta.
Dar cred că ar trebui să ne întoarcem înăuntru.
Mi-ai cerut să-mi curăţ sufletul de păcat?
Aşa e.
N-am făcut asta.
O s-o faci acum.
O să-ţi cureţi sufletul şi o să-i ceri iertarea.
Am făcut lucruri despre care n-am spus nimănui.
- O să i le spui ei acum. - Nu pot.
- Închide ochii! - Nu pot.
- Stai nemişcat! - Nu. Nu mă sili, te rog.
Şi spune-i!
Dorrie.
Dorrie...
Aşa.
De-a lungul anilor...
... am rănit multe femei tinere.
Nu ştiu de ce.
Te căutam în ele
sau căutam să-mi eliberez sufletul de această furie.
Nu ştiu.
Ce ai făcut?
Nu ştiu.
Le-am rănit.
Dorrie.
Doamne! E acolo.
E acolo.
Aici WWKB Studios în Buffalo.
Întrerupem acest program pentru a vă aduce un buletin de ştiri special.
Judecătorul Charles Kimball şi soţia lui, Felicia Kimball,
au murit azi de răni prin împuşcare.
O aparentă crimă-sinucidere care a derutat oraşul.
Ezra, ai făcut treaba. E de ajuns.
Să ne punem în genunchi, să ne rugăm cu ochii închişi. Să cerem...
Dă-mi drumul! Dorrie.
Nu, Ezra!
Dorrie! O, Dorrie...
Stan, nu pot.
- Nu pot. Nu pot! - Nu, Dorrie!
Dă-mi drumul!
Dorrie.
Îmi pare rău.
Ce?
- Cine eşti tu? - Bine.
Dă-i drumul la mână!
Cine e...?
Dă-i drumul la mână!
Nenorocit murdar!
Nenorocitule!
O să te distrug.
Pe tine şi pe târfa asta!
Anderson!
Anderson! Anderson!
Stan!
O, Doamne! O, Doamne!
Du-te la maşină!
Acum!
Domnule.
Dă-te!
Stan, ce faci?
O, Doamne! Ce ai făcut, Stan?
De ce ai făcut asta? Stan!
Stan! Stan!
Molly, ieşi din maşină!
Vor crede că cineva a furat maşina.
Nu mă pot întoarce la hotel.
Taci din gură!
Molly, încercau să ne omoare.
Molly.
Molly!
N-am nevoie de tine!
N-am nevoie de tine, Molly!
- Te-a văzut cineva venind aici? - Nu.
N-ai luat un taxi, nu?
Nu, taximetriştii au memoria feţelor. Am venit pe jos.
A dat-o în bară. Afurisita! Eram atât de aproape!
E totul aici.
Ia-i!
Ai câteva ore la dispoziţie.
Nu intra în panică!
Nu.
Ar fi bine să plec.
Bine.
Te iubesc, Stan.
Ce ai spus?
Am exagerat?
Pacientul Stanton Carlisle. Ultima şedinţă de terapie.
Ce faci?
Sunt toate de un dolar.
Unde sunt banii?
La ce vă referiţi, dle Carlisle?
Banii! I-ai luat!
Încearcă să înţelegi.
Aceste iluzii fac deja parte din afecţiunea ta.
Scârbă nebună!
Le voi spune tot ce am făcut.
Ce am făcut? Spune-mi!
Am făcut-o împreună.
Îmi pare rău, dle Carlisle,
dar ne-am întâlnit altundeva în afară de acest birou?
Termină! Ce faci?
Ai venit neanunţat. Secretara mea te-a primit.
Am făcut tot ce am putut,
dar se pare că ai făcut un transfer asupra mea.
Atât ca amantă, cât şi ca mamă.
Am încercat să evit o supărare serioasă.
Se pare că am eşuat.
Simbolismul e evident, dle Carlisle.
Ai o relaţie foarte ciudată cu bărbaţii mai în vârstă.
Ezra Grindle, de exemplu.
Dar şi cu omul pe care susţii că l-ai omorât la bâlci.
De ce?
De ce faci asta?
Nici măcar nu-ţi pasă de bani.
Eşti aşa o dezamăgire!
Nu, ai dreptate. Banii nu contează pentru mine.
Dar înseamnă totul pentru tine, nu?
Eşti un om mic, mic.
Nu păcăleşti oamenii, Stan.
Se păcălesc singuri.
Te crezi mai presus de omul de rând?
Nu eşti decât un ţăran cu dinţi drepţi.
Crezi că m-ai putea face, Stan?
Eşti atât de orb, nu-i aşa?
Nu poţi citi semnele.
N-ai observat că poşeta mea e grea?
Sunt destul de puternică pentru tine acum, Stan?
Da, da, paza. Am nevoie de ajutor.
E un bărbat.
Un pacient al meu.
Veniţi imediat!
Haide, Stan!
Crezi că poţi să-mi tai răsuflarea?
Vă simţiţi bine, dnă doctor?
Voi trăi.
Trebuie să plec.
Bine. Închide!
Întotdeauna te-am urât.
Hei! Nu mai profita!
Ori plăteşti băutura,
ori o ştergi.
CELEBRUL BÂLCI AMBERSON INTRAREA PRINCIPALĂ
Da?
Pe scurt, sunt ocupat.
O, îţi place aia?
L-am cumpărat de la un circ care s-a închis.
Şi radioul.
Şi-a ucis mama la naştere.
Enoh.
I-auzi! Frumos!
Enoh.
Deci, de ce ai nevoie?
Aş vrea să-mi cer scuze pentru înfăţişarea mea.
Am avut necazuri în ultima vreme.
Dar am un număr
care ştiu că ar fi de mare valoare pentru tine.
Ai mai lucrat într-un bâlci?
Am avut un număr de mentalism timp de doi ani.
Două spectacole pe zi.
Vândute complet.
- Mentalism. - Da, dle.
Îmi pare rău, frate. Poate alţii, noi, nu.
Dacă-mi permiţi, mi-ar plăcea să-ţi demonstrez.
Doamne! Miroşi de parcă te-ai pişat pe tine.
Nu angajez beţivi. Acum şterge-o!
Hai, valea!
Doamne, stai! Ştii ce?
Ca între parteneri de breaslă, hai să bem ceva. Stai jos!
Nu-mi place mentalismul.
E prea învechit.
Trebuie să ai mereu ceva nou în ziua de azi.
Senzaţional.
Doar ce mi-a venit o idee.
S-ar putea să am o slujbă pe care ai putea s-o încerci.
Nu e cine ştie ce şi nu te implor s-o iei, dar e o slujbă.
Vei avea cafea şi prăjituri.
Loc uscat pentru a dormi. O băutură din când în când.
- Ce spui? - Da, dle.
Nu e cine ştie ce, dar e o slujbă, nu?
Desigur, e doar temporar.
Până primim un nătâng adevărat.
Ştii ce e un nătâng?
Deci, ce spui?
Crezi că te poţi descurca?
Domnule...
... m-am născut pentru asta.
ALEEA GROAZEI
Traducerea şi adaptarea Andrea Puticiu