Ökar det här verkligen medvetenheten eller skapar förändring?
Det blir inte ens en nyhet.
Borde vi inte göra sånt som blir nyheter, då?
Vi kan få alla trafikljus att slå om till rött-
-samtidigt, inom tre kilometers radie från Temple.
-Går det? -Vi behöver bara dra ut några kablar.
Det här är landets främsta hästsjukhus.
Dermot?
Vi ses, Daniel Milton.
Vi är klara med varandra.
Du kommer inte ut. Rummet är bombsäkert.
Gubby. Jag behöver en tjänst.
Tänk om han kräver en gentjänst?
Varför försätter du dig i den situationen?
För din skull. Det är för din skull.
Pappa. Jag är på polisstationen. Jag kommer nog att bli anklagad för mord.
Gå hem och sov.
Flytta på dig!
Du är den sista vi vet som såg inspektör Moloney i livet, Eve.
Vi har dig på film när du kastar hans ägodelar och en massa blodiga trasor.
Varför?
Vem skyddar du?
Daniel James Milton?
-Daniel James Milton? -Det är jag. Får jag träffa henne?
Hon är fortfarande på förhör, så vi hör av oss när ni kan träffa henne.
Eve! Jag ska lösa det här, Eve.
-Pappa... -Jag lovar att lösa det!
Den här vägen.
-Vem är du? -Hennes pappa.
Kan du stanna en stund då? Vi kanske har lite frågor till dig.
Jag kommer strax tillbaka.
Jag är här, respektfullt...
...för att vädja till din mänskliga sida...
...och för att förvarna dig om att jag snart kommer att göra nåt-
-som kan få vissa konsekvenser även för dig.
Jag måste överlämna mig till polisen. Angående...
Angående den...
...döda kroppen som du vänligt nog hämtade åt mig.
Nämn inte döda kroppar inför min son. Han är i en väldigt påverkbar ålder.
Min dotter är gripen.
Jag måste gå till polisen och berätta.
Och vad gör du när de ber att få se kroppen?
Det är därför jag är här. Jag behöver få tillbaka den.
Nu känner jag mig vilseledd. Du sa ju att detta var ett respektfullt besök.
Vänta här.
Gå ut.
Vi kan låtsas, för ett ögonblick, att jag gick med på det.
Varför skulle det rentvå din dotter?
De kan göra en ballistisk analys av såret-
-och se varifrån pistolen som orsakade det avfyrades.
-Det skulle rentvå min dotter. -Det var väldigt optimistiskt.
Med all respekt skulle det bevisa vad som faktiskt hände.
Sätt dig.
Om kroppen har hanterats av min verksamhet...
...blir min verksamhet utsatt för risk.
Det kan jag inte tolerera. Så du kan inte få kroppen.
Jag klandrar dig inte för försöket. Jag är ju också far, trots allt.
Det är tur att du är till nytta för mig.
-Hur gick det? -Vi måste stjäla tillbaka kroppen.
-"Vi"? -Ja.
"Vi", Daniel?
För det första är det en usel idé och för det andra är jag upptagen i dag.
-"Upptagen"? Tänk över situationen! -Jag inser situationen, Daniel.
Ledsen att jag inte har tid att vara din jävla "Igor" i dag.
Jag har ett annat åtagande.
-Jag behöver dig här. För Eves skull. -Jag är upptagen.
Jag klarar det inte utan hjälp.
Snälla Lee.
En timme, okej? Du får en timme.
-Vart ska vi, då? -Kör, bara. Jag kollar på vägen.
Hur många hästsjukhus kan det finnas?
Jävla skit!
-Hej. -Hej igen.
Trevligt att ha er här igen efter så kort tid.
Inte för kort, hoppas jag?
Inte alls. Jag vill gärna höra vad ni ville...
Jag har nått ett genombrott med Lancastersstudien.
Hur? Hur...positivt?
Tämligen. Mycket, faktiskt.
Följ med mig.
Ni två borde nog talas vid.
-Göm dig. -Fan!
Stick, stick!
Vad gör du här?
Jag letar efter dig.
Vem sa att jag var här?
-Jag har pratat med Gubby. -Ja, det har jag allt hört.
Vi kan ta ett litet snack där borta.
Det är lite grisigt där inne.
Jag vet att det var du som förde behandlingen i hamn.
Men det du gjorde var bara en del av det hela.
Huvuddelen var mitt arbete. Flera år av mitt arbete.
Jag jobbade också ganska hårt.
Ja, jag vet.
Och jag vet att det du gjorde räddade mitt liv.
Och vad du än kanske tror, så är jag oerhört tacksam.
Så när det kommer till forskningen...
...kan jag leva med att dela på den.
Vi skulle kunna samarbeta.
-Daniel, då? -Det är slut mellan oss.
Det tog slut för länge sen.
Nå? Vad säger du?
Inte en chans.
-Du säger inte att den inte är här? -Det är den inte.
Men var den är spelar ingen roll.
Den springande punkten är... att Gubby sa nej.
Men berätta en sak. Har du bränt den?
Jag skulle gärna hjälpa dig-
-men då är det mina kulor som ryker. Jag överdriver inte ens.
Gubby och jag kommer överens. Och han litar på mig.
Men mina kulor skulle ryka.
De skulle bli manglade som en blöt gympapåse.
Ja!
Det känns tråkigt att behöva säga nej till dig.
Men försök se det ur mitt perspektiv.
Ja, visst. Förlåt att jag kom hit och la den här bördan på dig.
Ingen fara. Det är hårda tider.
-Vi talar inte mer om saken. -Visst.
Det minsta jag kan göra är att ge dig ett ordentligt järn.
-Du kanske kan behöva ett. -Nej, det är bra för mig. Tack ändå.
Var inte så pryd nu. Jag har en fin irländsk whisky där inne.
Kom.
Hej. Du... Kan vi skjuta upp det i en timme eller så?
Nej.
Snälla Ash. Jag behöver bara...
Vad är det med dig? Vi kan inte skjuta upp det här, Lee.
Vi är här. Vi är på plats.
Snälla Ash. Jag kan inte förklara nu-
-men vi måste kanske vänta tills jag kan komma under...
...jord.
Jag skulle gärna göra dig sällskap, men jag har fått restriktioner.
Av läkaren och Gubby. Jag måste dra ner på spriten.
Jag förstår inte vad det där skulle tjäna till, Dermot.
-Men...en skvätt skadar väl inte. -Så ska det låta.
Kan jag få lite vatten i den?
Och jag som trodde att ni engelsmän var osofistikerade.
KETAMIN
Varsågod.
Stirra inte bara på den.
Får jag...låna toaletten?
-Visst. Andra korridoren till höger. -Tack.
Fan ta dig, Dermot.
-Daniel! -Hämta bilen, så sticker vi.
-Vad är det? -Det är fel kropp.
Hallå!
Vad fan ska detta föreställa?
Tror du att jag är dum?
Vad är det med honom? Vad gör han?
Tänk inte på det.
Jag tog bara en snabbtitt. Hur skulle jag veta att det var fel?
Jag ska inte ens vara här!
Ursäkta!
Fattar ni vems tår ni dansar på?
Jag ska tala om en sak!
Det är kört för er!
Vi har ringt en offentlig försvarare.
Om det gör att du känner dig tryggare-
-skulle jag gärna höra nåt mer betydelsefullt från dig, Eve.
En kopp te, Len?
Ja, hemskt gärna.
Fixa en till mig också, när du ändå håller på.
Rob var nåt på spåren. Nåt som pågick under Temple.
Och som av en slump jobbar du för det jävla tunnelföretaget.
Så jag vet att du vet nåt.
Berätta.
Jag vet en hel del om dig, Eve.
Jag har en hel mapp här.
Du anföll en annan tjej på universitetet förra terminen.
Domaren kan nog ta hänsyn till det.
Du vet ingenting om mig.
Och jag har inget att säga dig.
Jag gillar din kämpaglöd, men vi är ensamma här inne.
Jag ska få dig att prata på nåt sätt.
Hotar du mig?
Du kommer att hamna i fängelse.
En dubbelt så stor, dubbelt så gammal kvinna kommer att äga dig-
-och det kommer att bli helt jävla fruktansvärt.
Hur länge vill du sitta där?
-Var fan är liket?! -Känns det svårt?
Vill du att jag ska peka och visa?
Nej, det kan jag ju inte.
Ni har tryckt i mig tillräckligt med ketamin för att söva en jak.
Beskriv med ord, Dermot!
Det är inte bara er det blir synd om.
Era familjer.
Era nära och kära.
Lee!
-Okej, beskriv planen igen. -Jag överlämnar mig till polisen.
De analyserar kroppen och kommer fram till att Eve inte gjorde det.
Först går vi ner till bunkern.
Bunkern? Vad menar du?
De måste ju göra en ballistisk analys på skottplatsen.
Vänta lite nu. Menar du...
Menar du att du kanske måste ge dem bunkern?
Och vad innebär det för mig?
Vad gör du? Vi måste skynda oss!
I helvete heller, Daniel! Vad innebär det för mig?
Vad tror du? Det finns ingen listig plan. Vi får ge dem det de vill ha.
-"Vi"? -Snälla Lee...
Det var du som kom krypande till mig.
Jag fattade inte att jag skulle hjälpa dig att gräva min grav.
Förstår du vad de kommer att sätta dit mig för?
Har du ens ägnat en jävla tanke åt det?
Jag lyder din minsta vink: "Ja, sir. Nej, sir." Som en jävla idiot!
-Nu tar jag bilen! -Nej.
Lycka till, kompis! Det lär du behöva!
Du kan inte lämna mig! Vart ska du?
Jag sa ju att jag var upptagen!
Herregud! Jag måste ha sagt det hundra gånger!
Men du lyssnar inte, eftersom du inte bryr dig!
För din del får jag gärna bli dödad-
-om det tjänar dina syften! När fan ska jag lära mig?
Det här är oviktigt, Lee. Det handlar om Eve.
Nej, det gör det ju inte!
Det handlar om dig! Alltid om dig! Ditt egoistiska jävla svin!
När Gubby får nys om det du håller på med-
-kommer han att straffa dig med alla medel han har.
-Ja? -Det är jag, Gubby.
-Jag tar med mig kroppen nu. -Jaså, du?
Jag ska göra det jag sa.
Du ger mig inget val.
Att du vågar...
Du är dödens.
-Okej, då diskuterar vi saken. -Det finns inget att diskutera.
-Vi kan gå igenom dina möjligheter. -Vilka möjligheter?
-Hallå? -Lova att inte flippa ur nu.
-Vad är det? Är allt bra? -Jadå. Jag ska samarbeta med Beth.
-Va? -Hon vill ha mig i sitt team.
Jag vet att det blir konstigt med tanke på oss, men det här är...
Allt du har önskat dig.
Tja, nästan allt jag önskar mig.
Hur har du haft det i dag? Gick allt bra med...du vet?
Daniel?
-Jag älskar dig, Anna. -Jag älskar dig också.
Kan vi träffas i kväll? Det spelar ingen roll när.
Jag vill bara träffa dig.
Oj, nu kommer taxin. Vi hörs sen. Okej, hej då!
Flasknosvalen som fastnat i Themsen verkar ha försvunnit.
Marina experter fruktar att valen kan ha drunknat.
Den tappra kampen gjorde dess kapitulation-
-för Londons dunkla underströmmar ännu mer...
Siri. Ring Beth.
-Har du pratat med henne? -Jag har inte haft möjlighet.
Gud... Hur? Hur, Daniel? Hur ska du lösa det här?
Du måste åka till polisstationen nu.
Hur kan du tro att du kan begära nåt av mig?
Säg åt henne att leda dem till bunkern.
Jag möter dem där och ställer allt till rätta.
-Nej, du manipulerar igen. -Nej.
Gå dit själv och erkänn, då.
Jag kan inte. Jag måste röja upp en del först.
-Innan de kommer ner. -Du är helt otrolig.
Vems jävla bil är det här?
Jag försöker göra det rätta!
En död jävla polis!
Jag bryr mig inte om vad du har att säga till ditt försvar.
Från och med nu är du inte mitt bekymmer.
En av oss måste ta hand om vår dotter.
Kan du göra det, då?
För Eves skull.
Hur kunde jag slösa bort 25 år på dig?
Du måste bestämma nu, Ash. Antingen gör vi det...
Eller inte.
Hur fan kunde Lee göra så här mot oss?
Varför är han inte där nere?
Kom igen nu.
Fan!
Ja...
Röd...gul...blå.
Det är bara att inse faktum, hörni.
Starta drönaren. Starta drönarjäveln!
Titta på mig. Du måste tänka på dig själv nu.
Ingen annan, förstår du?
Det är dags att säga sanningen om pappa nu.
Du måste visa dem till bunkern.
Sätt fart! Kom igen!
Testa radiorna.
Den misstänkte är identifierad som Daniel Milton, möjligen beväpnad.
Kom igen!
Vi har färska nyheter.
Vi har just fått in drönarbilder från en grupp klimataktivister-
-som har orsakat trafikstockning i centrala London.
Alla trafikljus har slagit om till rött, vilket har orsakat kaos.
Denna radikala aktion är den senaste i en rad demonstrationer i London.
Lee? Vad fan gör du här?
Säkrat.
Fan...
Här inne!
Beväpnad polis! Rör dig inte! Upp med händerna! Visa händerna!
Lugnt nu.
Dr Milton.
-Eve är helt oskyldig. -Var är inspektör Moloney?
-Först vill jag höra er säga... -Det här är inget jävla samtal, sir.
Var är Rob?
Han är där inne.
Ni två. Dit bort.
Jag ska visa er.
Jag vet inte hur han hittade hit. Jag låste in honom här-
-men han försökte skjuta sönder dörren.
Kulan studsade och träffade honom i huvudet.
Gå.
Det låter vansinnigt, men jag gjorde allt det här för att rädda min fru.
Han talar sanning. Jag hade Lancasters.
Hela det här stället fungerade som en klinik.
För att ha råd med hennes behandling opererade jag människor här nere.
-Vilka då? -Brottslingar, i huvudsak.
Vanligt folk också. Personer som led av Lancasters.
Och vem hjälpte er?
-Vad menar ni? -Jag menar...
Berätta om Lee Simmons och Jamie Harris.
Lee Simmons var en av mina patienter.
Han verkade veta mycket om tunnlarna och berättade om såna här ställen.
Men mer kontakt än så hade vi inte.
Jag vet inte vad han gör nu.
Jamie Harris var min första inofficiella patient.
Han hade blivit skjuten.
-Ska vi ta med honom upp nu? -Ja. Ta honom.
Jag vill inte se honom mer.
Rör på påkarna.
-Hur långt går tunneln åt båda håll? -Ganska långt.
Jag tar och kollar där borta så att vi inte blir överraskade.
Det var ett rejält spektakel du ställde till med.
Tror du att du bara kan skjuta poliser hej vilt?
Han var min vän.
Och du dödade honom.
-Jag dödade honom inte. -Skitsnack.
Det är sant.
Jag skulle inte vilja vara du.
Det kommer att bli synd om dig.
Han har en pistol!
Skottlossning! Skottlossning!
Nej.
-Vad fan hände? -Han sträckte sig efter en pistol.
Jag var tvungen att skjuta honom.
Dyk ner och hitta kroppen!
Det ordnar sig. Det ordnar sig.
Äntligen!
Vi gjorde det! Vi lyckades! Alla pratar om oss!
Ash...
Hördu...
Lee? Vad är det som har hänt?
Han har blivit dödad.
-Va? Vem då? -Daniel.
-Kan du ge min dotter ett meddelande? -Absolut inte.
Du existerar inte. Du klagar inte.
Inga intriger och inga problem.
Från och med nu gör du inget annat än att arbeta för mig.
Jag trodde att det här var ett partnerskap.
Det var ju en fin tanke.
Försök se det positiva, Daniel.
Ditt liv gick precis från väldigt komplicerat till skönt och enkelt.
Då ska jag väl ta och gaska upp mig.
Kom nu, assistenten.
Text: Hanna Måhl Åsberg Iyuno-SDI Group