-Jag behöver träffa dig. -Ska du betala mig?
Ta några djupa andetag.
Jag fortsätter inte förrän du ger mig mina 50 000 pund.
-Om han dör... -Då måste du tänka på din son.
-Klart. -Han är avstängd.
Han får inte utföra operationer.
-Han ljuger igen. -Får jag visa dig en sak?
Jag var här. Jag minns det.
Jag vill börja jobba igen, med Lancastersbehandlingen.
-Har ni en egen klinik? -Det kan man säga.
De måste ha ögonbindel på vägen in.
-Vad gör hon här? -Jag kan förklara.
Vadå? Du sa att du hade berättat allt.
Kirurgen kan vara länken till ett hemligt kriminellt nätverk.
-Ska jag visa det för cheferna? -Nej.
Det här äktenskapet är slut. Jag måste ta hand om Eve.
Du ska ta hand om Suzana.
Helvete!
Det kommer nån.
Hallå! Hallå!
Försiktigt. - Hejsan.
Hej.
Jag heter Daniel. Daniel Milton.
-Läkaren? -Ja.
Jag heter Max. Jag är Suzanas bror.
-Jag beklagar sorgen. -Suzana talade varmt om er.
Hon sa att ni tog hand om henne.
-Tja, jag... -Jag vet att hon var tacksam...
...för riskerna ni tog för att hjälpa henne.
Jag önskar att jag kunde ha gjort mer.
Hon var så rädd...
...men ni... Ni gav henne hopp.
Jag ska gå. Jag vill inte tränga mig på.
Verkligen inte. Det är en ära att ha er här.
Suzana skulle ha blivit jätteglad.
Det var snällt.
Låt mig bjuda in er till vakan för att hedra min syster.
Vem är han?
-Det vore fint, men jag måste jobba. -Nej, nej. Ni måste komma.
Det är läkaren, Suzanas vän.
-Går det bra för alla? -Så ja. Nu kommer det ett trappsteg.
Så där, ja.
Stå kvar där. Ta tag i min arm, Dennis...
Det kommer att gå bra. Vi måste lita på Anna.
-Så där, ja. Bra. -Är det bra, Den?
-Jadå. Det är inte så långt. -Går det bra för alla?
Ja.
Välkomna till kliniken.
Vi väntade oss...en riktig klinik.
Ja, det här är ingen vanlig, ljus och fräsch klinik. Nej.
-Med tidningar och sköna fåtöljer. -Nej.
Hur många har ni varit på sen ni fick era diagnoser?
-Några. -Många.
Och hur många av dem tror ni faktiskt försökte bota er?
-Inga. -Okej, det är sant.
Det var här mitt mirakel skedde. Era kommer också att göra det.
Känn er som hemma. Vi ska vänta på Daniel.
När han kommer kan vi börja direkt.
Tack för att ni har kommit för att hedra Suzana.
På engelska... Välkomna, allihop.
Jag vill tacka er alla för att ni har kommit hit-
-för att minnas min vackra syster Zana.
Jag kan inte tänka mig ett liv utan Zana.
Det har alltid varit vi två.
Hon var en väldigt speciell och unik person.
Nu dricker vi.
Zana var en omtänksam person. Världen blir en sorgsnare plats utan henne.
Vi kommer aldrig att glömma henne.
Var är du, Daniel? Vi är helt redo här.
Jag kan inte låta dem vänta längre. Ring mig.
Vad händer?
Jag skulle bara... hämta den här värmaren.
Som du förstår är det en mardröm att värma upp stället.
Jag vill inte att ni ska frysa där inne.
-Var är Daniel? -Daniel?
-Jag visste att han var opålitlig. -Nej då.
Han är pålitlig. Men han måste ha fått förhinder.
Nåt viktigare än det här?
Det måste vara en akut operation eller nåt.
Ska vi göra det här eller inte?
-Jag kan inte göra det själv. -Så det betyder nej?
Nej, men... Han kommer. Vi måste bara vänta lite längre.
-Kan du inte göra det utan honom? -Va? Nej, nej.
Det är ju du som är forskaren. Du är hjärnan bakom allt.
Det var du som jobbade åt Phaxxol.
Vad gjorde han? Ansvarade för de enkla medicinska grejerna?
Ta tempen och observera? Det kan du göra.
-Tja... -Så varför väntar vi på honom?
Du behöver inte en man för att göra det här. Det är du som har kunskapen.
Ja, så är det väl.
Jag har ändå gjort tusentals injektioner.
-På råttor. -Precis.
Och råttor rör sig. Människor håller sig stilla.
-Det blir mycket enklare. Kom igen. -Litar de på mig, då?
Anna... Vi har en dödlig sjukdom.
Påminn dem bara om att du också hade det.
-Var ska de här vara, Ash? -Där borta.
Lös det. Och se till att alla håller sig borta från gatan.
-Kan jag hjälpa dig? -Ja, ursäkta.
Är det här mötesplatsen för demonstrationen?
-Hoppas det. Kom och sminka dig. -Va?
Sminka dig.
-Nej, nej, nej... -Här har du en till, Jess.
Lee! Hej!
-Eve! -Är det bra?
-Jag tror det. -Arbetsoverall?
-Ursäkta? -Arbetsoverall. Alla har på sig såna.
Ska jag måla tårar på dig?
-Nej, nej. -Kom igen. Jag målar alla.
-Det blir snyggt. -Kom.
Allvarligt?
-Kom igen. -Okej.
Var är du, Daniel? Vi är helt redo här.
Jag kan inte låta dem vänta längre. Ring mig.
Varför äter ni inget, doktorn?
-Ett glas till, doktorn? -Nej tack, jag måste iväg.
Vad pratar ni om? Här inne är ni i Moldavien.
Och i Moldavien dricker vi mest alkohol i hela världen.
Dricker man inte tycker folk att man är märklig, som om man döljer nåt.
Döljer du nåt, Daniel?
-Nej. -Drick, då.
Noroc. Det betyder "lycka till".
-Noroc. -Noroc.
Gott, va? Starkt, men man vänjer sig. Kom och sätt dig bredvid mig.
Okej.
Så...där.
Ska vi inte vänta på doktorn?
-Nej, vi behöver inte honom just nu. -Vi behöver bara Anna.
Hon är levande bevis på att det här fungerar.
-Precis. -Blir det några biverkningar?
Nja, bara lite lätt hjärtklappning och illamående.
Inget allvarligt alls.
Det klarar vi väl?
Okej, här kommer behandlingen.
Det här är behandlingen.
På sistone har jag tänkt mycket på en gammal moldavisk berättelse.
En folksaga.
Folksaga?
-Folksaga, ja. -Okej.
En god herde får höra av sitt bästa får att andra herdar-
-från andra marker, tänker mörda honom och stjäla hans flock.
-Jaså? -Han vet att vad han än gör...
...kommer ödet att hinna ikapp honom. Han kan inget göra.
-Så vad gör han? -Frågar du mig?
-Jag vet inte. -Gissa.
-Kom igen. -Jag vet inte.
-Mördar dem innan de mördar honom? -Nej!
Nej, för sjutton! Jag sa ju att han var en god herde!
-Just det. -Det är en folksaga om en god herde.
Okej.
Han säger åt fåren att säga till hans mor-
-att han gift sig med en vacker kvinna och gett sig av.
Och i stället för att försöka fly accepterar han sin egen död.
Han finner frid...
...och förbereder sig för döden, med värdighet.
Hej, Jamie. Jag heter Kam.
-Hur mår du? -Mycket bra.
Hur mår du?
Jodå, vi mår bra. Eller hur?
-Jättebra. Jadå. -Så du är tillbaka.
Ja, jag - eller vi - vill ställa några fler frågor till dig.
-Fler frågor? -Mer specifika frågor.
Visst. Okej.
Vad vet du om Daniel Milton?
-Är han en vän till Anna? -Vem är Anna?
-Lägg av. Du vet vem Anna är. -Nej, det vet jag inte.
Jodå. Anna från Holland?
-Din och Daniel Miltons vän. -Berätta om dina andra vänner.
Ni jobbar visst för några riktigt grovt kriminella.
-Va? Nej, det gör vi inte. -Kom igen.
Du kastar bort livet här inne och de är fria.
-Jag är här på grund av polisen. -Och hur många har de dödat?
-Dina vänner? -Inga.
-Nej, inga. Och det är de inte. -Vadå? Inte dina vänner?
-Mördare! -Men de är dina vänner?
-Är Daniel en mördare? -Nej, han var Lees...
Lee?
Just det.
Är det här Lee?
Förändra systemet, inte klimatet! Förändra systemet, inte klimatet!
Tror ni verkligen att de här ökar medvetenheten och skapar förändring?
Ökar medvetenheten? Ja. Skapar förändring? Nej.
-Jaha... -Lyssna.
Folk vaknar inte upp förrän de ska ladda mobilen och inte har nån el-
-eller när de inte kan köpa sin favoritmat eller tanka bilen.
-Då är det ju för sent! -Deprimerande, eller hur?
Det här kommer inte ens att hamna på nyheterna.
Borde vi inte göra sånt som blir nyheter i så fall?
Det är det vi vill.
1940-tal. Förstärkt.
Den här dörren är en decimeter tjock. Taket är 1,5 meter betong.
-Vad gör nu? -Killarna ville titta på lokalerna.
Wow. Det här är ett riktigt högteknologiskt skyddsrum.
För sin tid, menar jag. Den här dörren är en decimeter tjock.
-Churchill kan ha varit här. -Får vi gå nu? Jag mår inte så bra.
-Vila. -Churchill ogillade Neasden.
-Han sa att det var fuktigt. -Ja. Vi går och vilar lite.
-Han tyckte om sina bekvämligheter. -Gjorde han?
-Mår du bra? -Inte direkt.
Kom, Daniel!
Kom igen, Daniel! Dansa för Zana!
Det här var Zanas favoritlåt!
Hallå! Dansa för Zana, allihop!
Allihop! Det här är läkaren! Läkaren som hjälpte min syster!
-Rör henne inte! -Tro mig, det är det sista jag vill.
Men om hon inte flyttar på sig...
-Låt bli henne, ditt svin! -Få upp henne.
-Håll er till att krama träd, okej? -Ursäkta?
-Du hörde. -Krama träd?
Ni åstadkommer inget. Ni gör bara folk förbannade.
Det är det som är syftet, kompis.
Din nedlåtande idiot.
Vad sa du?
-Du ser ut så och kallar mig idiot? -Det stämmer.
-Passa dig väldigt noga. -Ska jag passa mig?
Det är inte jag som viftar bort klimatkollapsen!
-Gå hem nu, kompis. -Nej, jag vill ha en ursäkt.
-Jaså? -Ja.
-Be om ursäkt. -Ge dig nu, Lee.
Nej, nej, nej. Se så.
-Be om ursäkt för vad? -För att du kallade oss trädkramare.
-För att du är okunnig! -Kallar du mig okunnig nu?
Ja, det gör jag.
En oförskämd, okunnig...
...jävel.
-Okej, du är gripen. -Dra åt helvete!
Fan ta er! Lägg av! Helvete, min arm!
Vad är det här?
Hon trodde inte att du var en ond man.
Hon litade på dig.
Men du är ond, eller hur?
-Vad menar du? -Kom igen.
Ljug inte.
Inte i dag.
Hur fick du reda på det?
Jag var hemma hos henne när ni kom. Jag såg er fly.
Zana hade ringt mig och sagt att hon skulle få pengar, men inte hur.
Hon ville hjälpa mig.
Jag vet vad hon gjorde.
Hon sålde sin njure och övertalade dig att operera henne, eller hur?
Du kom för att ge henne pengarna, men hon var död, så du behöll dem.
Hur kunde du låta dig övertalas till nåt sånt när hon hade varit sjuk?
Tiggde hon?
Hon...
Gud, det är mitt fel.
Det är mitt fel.
Hon visste om min skuld och ville hjälpa mig.
Det var min skuld som kostade min syster livet.
Jag förtjänar inte dessa smutsiga pengar.
Men jag har inget val. Dem jag står i skuld till är ingen bank.
Det är min usla ursäkt.
Vad är din?
Jag har ingen.
Var är pengarna?
-Jag mår inte så bra. -Inte jag heller.
Jag mår inte alls bra.
Varför svarar du inte, Daniel? Jag har en man här med 39 graders feber.
De andra är också sjuka. Jag får panik.
-Vi måste få ut Dennis härifrån. -Va? Nej, nej. Jag behöver mer tid.
Förlåt. Förlåt, förlåt.
Jag vill ju att det här ska fungera för er allihop.
Ni sa att ni klarade av biverkningar.
-Du sa att de skulle vara milda. -De går över.
-När? -Snart.
-Jag lovar. -Hur länge?
Jag måste ta lite fler prover och det går bara om ni stannar. Snälla.
-Hur länge? -Bara en timme till.
-En timme till? -En timme. Högst.
-Okej. -Tack.
-Har du tänkt på det självklara? -Vadå?
Att han är känd för oss.
Utan en adress lär vi ha hundratals Lee Simmons i registret.
Så du har inte kollat?
"Lee Simmons kriminell." Skrev du precis det där?
Om vi får fram ett foto kan vi länka det.
Wow. Du skäms inte ens.
Hej, det är Kam från CID.
Kan du kolla upp ett namn åt mig?
Lee Simmons. Londonområdet.
Nej, Kam. Jag skäms verkligen inte.
Gripen? Är det sant? Var då?
Lägg på.
Han jobbar åt CTIP, stadens transport- och infrastrukturskydd.
De jobbar med avrinning och infrastruktur under London.
Fel Lee Simmons.
Förlåt, jag borde inte ha blivit så där arg.
Våld är inte okej. Då ger man bort sin makt.
Ja, men det visar hur engagerad man är.
Jag rycktes med.
-Polisen går mig på nerverna. -Det är ingen fara.
Det här ska väl för fan vara ett uppror? Vi måste få blodet att koka.
Vi måste skrämma skiten ur makthavarna.
Politikerna gör inte det som krävs om de inte blir tvingade.
-Lee Simmons? -Ja, det är jag.
Kom fram, tack.
Här borta.
-Är du berusad eller drogpåverkad? -Nej.
Har du nåt på dig som kan skada mig eller dig?
Vi kommer inte att anmäla dig.
Men jag måste varna dig för de här personerna.
De är en känd grupp farliga aktivister.
Farliga? De är klimatkämpar.
Tror du inte att klimatkämpa är ett hot mot säkerheten? Det är de.
De har lagt ner tid och kraft på att rädda vår planet. Eller försöka.
De förtjänar vår respekt. De kämpar för vår framtid.
-Vissa av dem, kanske. -Vad ska det betyda?
Det var ju ni som dök upp och ställde till bråk. Hör här.
Ni borde vara tacksamma för att folk sminkar sig så här-
-och synliggör hur vi förstör biosfären!
-Vill du bli anmäld? -Nej. Förlåt.
Här är de. 50 000.
50 000?
Hur mycket tjänade du på det hela?
-Ingenting. -Ingenting?
-Här. -Nej, det kan jag inte.
Så jag kan ta blodspengarna men du är för fin?
Du har förtjänat dem.
Ta pengarna, för fan.
Förlåt mig.
Endast två personer kan förlåta dig.
Min syster och Gud.
Tror du på Gud?
Nej.
Synd för dig.
-Vill ni stoppa tunnelbanan? -Ja.
Var det därför du vill ha mitt jobb? Bli en femtekolonnare på CTIP?
-Japp. -Förlåt om det här låter knäppt...
...men vi tänkte använda din bunker som bas.
För att förflytta oss nere på spåren. Tuben kan ligga nere i flera veckor!
Nej, det är dumt att förarga resenärerna.
Vi måste förarga dem för att de ska lyssna.
Jag tror inte att ni inser hur enorm och förtryckande statens makt är.
Tack.
De kommer att komma med hundar, vapen och tårgas.
Ni blir behandlade som terrorister. De lär hitta bunkern på nolltid.
Är det ett ja?
Ja. Men inte till den planen.
Denna stad, denna fantastiska stad!
Den här staden är en kappa man sveper in sig i.
Den smickrar ens fåfänga.
Men en kappa skyddar inte mot en tsunami.
Vi står inför en klimatkatastrof!
Themsens bankar kommer att brista-
-och din kappa kommer inte att skydda dig mot översvämningen!
Först kommer tunnlarna under marken att fyllas av vatten.
Sen kommer gatorna att översvämmas.
Hördu!
Vad sysslar du med?
Tänk inte ens tanken.
Om du gör om det slår jag ner dig.
Gräs, kokain?
-Har du kokain? -Vill du köpa?
-Kom igen, det är bra grejer. -Hur mycket?
-120. -120...
Hundra.
Du är rätt jävla oförskämd, vet du det?
Snälla. Gör slut på mitt lidande.
Kom, följ mig.
-Vill du ha? -Nej tack, kompis.
Stå inte här för länge. Då åker du fast.
Och ta det lugnt med det där. Det är starka grejer.
-Är du langare eller terapeut? -Käften, din dumskalle.
Allt bra, hjärtat?
Hej.
Nej, det var inte det, men...
...sen köpte jag kokain och nu har vecken slätat ut sig.
Får jag släta ut mina veck?
-För all del. -Inte på en smutsig soptunna.
Följ mig.
Fan!
-Hallå, hallå, vad händer? -Dennis har kräkts.
-Två gånger. -Så vi går nu.
Det är nog en bra idé. Ni borde åka hem.
Jag har hållit kvar er länge nog. Förlåt.
Innan du går ska du bara få nåt mot illamåendet.
Du kommer att må bättre inom några minuter.
Och ni ska få nåt för immunförsvaret. Då ska vi se.
Det har varit en väldigt lång dag. Jag förstår det.
Så där, ja.
Tänk om jag sa att vi skulle kunna ändra om alla trafikljus till rött-
-inom tre kilometers radie från Temple?
Kan vi det?
-Potentiellt sett, ja. -Potentiellt sett?
På samma sätt som att jag potentiellt sett kunde blivit skolans toppelev?
Exakt. Är det realistiskt eller bara en galen plan?
Inte galnare än att hoppa runt på strömförande tågspår.
Men hur?
Det är busenkelt.
Vi behöver i princip bara dra ut några kablar.
-Var finns de? -I ett elskåp...
...som vi enkelt får tillgång till tack vare vår mullvad på CTIP.
-Var? -Det är jättenära Temple.
Bara gå in, dra ut kablarna och gå ut?
-Trafikkaos i hela centrala London. -Så enkelt?
Vi behöver bara hämta ut en nyckel.
Jag vet vad du gjorde.
Jag måste nog ta det här.
-Daniel? -Hör du mig, Lee?
Ja, jag hör dig. Är allt bra?
Jag måste få träffa Eve.
-Har du druckit? -Jag måste få träffa Eve.
Du, kompis... Det är nog ingen bra idé.
Varför inte det?
-Vänta till i morgon. -Är du med henne nu?
Nej. Nej, nej. Jag är på en bar. Jag är på en bar. Men, ja...
-Ja, hon är här med mig. -Var då?
Säg bara var ni är, Lee.
Skål för...trafikljus.
-Hej. -Hej...
Vad gör han här?
Jag ville ta ett glas med min vän och min dotter.
-Hej, jag heter Daniel. Eves pappa. -Ash. Trevligt att träffas. Öl?
-Nej, han ska inte stanna. -Javisst, vi tar en öl.
Gå bara härifrån.
Eve?
Har du tagit droger?
-Jag har haft en jobbig dag. -En jobbig dag?
Ja, en riktig skitdag. Jag...
Jag är jättetrött och vill bara prata med min dotter.
"Min dotter."
Du vet väl att jag är en egen person?
Och jag vill faktiskt inte träffa dig.
Nu sätter vi oss ner, och... - Lee, köp lite dricka.
-Ja. Kom, kompis. Vi... -Jag vill bara prata med min dotter.
Varför vill du ens träffa mig när du är i det här skicket?
Vilket skick?
-Mänsklig? Bristfällig? Utmattad? -Nej, hög.
Självupptagen och totalt frånkopplad från verkligheten.
-Lägg av, Eve... -Nej, han är problemet.
Det är för fan du som är problemet.
-Vad snackar du om? -Du tänker bara på dina egna behov.
Du ser bara människor i relation till dig själv.
Det enda jag nånsin har tänkt på är dina behov.
När då?
Alltid!
Jag har varit helt och hållet ensam.
-Kom igen, Eve... -Nej. Stjärnläkaren.
Den fantastiske kirurgen.
Men du är världens sämsta pappa.
Okej.
Är jag så usel?
Nej, hördu... Hon menar det inte. Hon är bara upprörd!
Nej! Nej.
Kör!
Text: Hanna Måhl Åsberg Iyuno-SDI Group