- Jeg lider af Lancasters syndrom. - Jeg giver ikke op.
Uanset hvor risikabelt og ulovligt det er.
Hvis det ikke virker, så lov at give slip på mig.
Okay, det lover jeg.
Lee, det er Daniel Milton. Fortæl mig lidt om stedet.
Jeg søger en kirurg til at udføre en operation på en bekendt -
- der ikke vil gennem de normale kanaler.
Jeg gør det på én betingelse.
Jeg må opbevare noget hernede en stund.
Du vil fortælle alle, hun er død.
- Tror han, han kan helbrede hende? - Ja, eller Anna kan.
Vil Beth hade mig, fordi jeg ikke adlød?
- Hvad er alternativet? - Det kender vi.
- Fortæl mig om klinikken. - Der er intet at fortælle.
Vil det ...?
Hvad gør du med ham? Han kan ikke blive her.
- Døren! - Din idiot.
- Han skal straffes for Sebastian. - Hendes nyrer svigter.
Nej!
- Jeg kan ikke opereres. - Jo, af mig.
Ellers dør du. Det kan jeg ikke leve med.
Ved hun, at du har taget hendes nyre?
Hvor er han?
- Nej! - Skyd ham!
- Nå, det er i dag. - Det er i dag.
Hvordan har du det?
Jeg er spændt.
Også jeg.
- Tak. - For hvad?
For ikke at lade mig dø og smide mig i havet.
Det var så lidt.
Det her sted er som vores andet hjem.
- Ja. Vil du da gerne blive? - Nej, aldrig. Jeg vil hjem.
Det vil jeg også.
Det er noget af en historie.
Næsten helt utrolig.
Men du er ikke død, og det er det vigtigste.
- Nej, eller ja. - Ja.
Du er ikke længere forsvundet. Tydeligvis.
- Du er jo lige her. - Ja, det er jeg.
Det må have været noget af et chok. At din kone ...
... pludselig bankede på døren kl. 8 i morges.
- Ja, det var det. - Ja, men lad mig afklare en ting.
Du tog ud i en hytte for at foregive at begå selvmord -
- da du troede, du var døende?
Ja.
Er det ikke en smule vanvittigt?
Jo, det er det vel.
Hvem ved, hvordan man reagerer -
- på en uhelbredelig diagnose?
Hvorfor ledte du ikke dér? Det er jo din ejendom, ikke?
- Jo, og det gjorde jeg også. - Ja, det gjorde han.
Fandt han dig ikke?
Nej.
- Fordi jeg gemte mig. - Gemte du dig?
Under sengen? I et skab?
Undskyld, jeg ved, at det lød skørt. Nej, jeg gemte mig på stranden.
Stranden.
- Havde du intet med det at gøre? - Nej.
- Men du er læge, ikke? - Hjertekirurg.
- Du redder folks liv. - Ja, det gør jeg.
Eller jeg prøver.
Han er beskeden. Han er en fremragende kirurg.
- På hvilket hospital? - St. Simons.
De må væk.
- Tunnellerne? - Ja, måske.
Bevar fatningen, Lee.
- Jeg slog nogen ihjel. - I selvforsvar.
- Jamie, lav lidt te til Lee. - I en kande eller i krus?
En kande.
- Kuglen må ud. - Her? Nu?
- Ja. - For fanden da. Pis!
- Daniel. - Hvad?
Skaf noget vand.
Vand!
Er du glad for dit arbejde?
Ja, meget.
- Havde din kone en livsforsikring? - Nej.
Så ingen økonomiske krav efter hendes død?
- Nej. - Tjek det gerne.
Er I lykkeligt gift?
- Ja, meget. - Bestemt.
Ingen hemmeligheder eller løgne? Ingen andre involveret?
Nej.
Vi bør ikke se hinanden mere.
Javel.
Er det en god start på resten af livet?
Vi krænker hende.
Nej. Vi redder hende fra medvirken til to dødsfald.
Vil du fortælle hende, hun har været her hele tiden?
Jo færre, der kender til bunkeren, desto bedre.
Når Lee har ryddet stedet, kan vi glemme alt om den.
Hvad vil du gøre?
Komme videre.
- Nå, Lancasters syndrom? - Ja.
- Helbredte du dig selv? - Ja.
Efter flere års søgen fandt du pludselig midlet?
- Lige i tide til at redde dit liv? - Ja.
Det var heldigt.
- Ændringen i omgivelserne hjalp til. - Hvordan det?
Jeg var ude i naturen og væk fra al stressen her i livet.
Og jeg var der ikke.
Det ville hjælpe alle at trække stikket i ny og næ.
Ingen nyheder, deadlines eller søvnløse nætter.
Alle burde prøve det.
Og du er fuldstændig sund og rask nu?
Åh gud, Daniel.
Jeg måtte gøre det, ellers var du død.
- Men hvordan? Hvor? - Her.
- I den her lejlighed? - Ja.
Til det er helet op, må du hvile dig. Du kan ikke se Eve.
Hvor fik du den fra?
- Betyder det noget? - Ja, selvfølgelig.
- Du er rask nu. - Fortæl mig det.
Hospitalet. Transplantationsteamet hjalp mig.
- En person havde brug for den. - Ja, du havde brug for den.
Jeg føler mig rask, men skal naturligvis undersøges.
Ja, sørg for at blive det.
Var det alt? Kan vi gå nu?
Ja, I kan gå nu.
Vi gjorde det.
- Bliv ved med at gå. - Rolig. Alt er fint.
- Hvad var det med stranden? - Det røg bare ud af mig.
- Kan vi hente Eve nu? - Vi kan ikke bare dukke op.
- Jeg kan ikke vente. - Det bliver du nødt til.
Vi må forberede hende.
- Jeg kommer ikke gennem dagen. - Jo, du gør.
- Hyg dig og nyd at være i live. - Det er så mærkeligt.
- På den gode måde? - Ja, fantastisk.
Vi ringer til hende.
- Far, kan jeg ringe tilbage? - Bliver du klar til senere?
- Senere? - Ja, klokken 17.
- På et tidspunkt talte vi om kl. 18. - Ja, fint.
- Hvor er du? - Jeg er på vej til undervisning.
- Eve, seriøst? - Jeg må løbe. Vi ses senere.
- Er hun okay? - Alt virker fint.
Er vi klar? Vi skal slippe på samme tid.
Pis, det skal være nu!
- Pis. - Eve, nu!
Stop!
HVILKET NYE NORMALE?
Astrocyt-transplantationer vil udgøre det fremskridt -
- vi har arbejdet henimod i årevis.
Nu kan vi være på forkant med et radikalt gennembrud -
- med minimale investeringer.
- Det er meget interessant. - Enig.
Men det er fuldstændig teoretisk.
Du har ingen data til at påvise teorien.
- Det er et skud i mørket. - Sådan sker gennembrud.
- Sandt. - Ikke helt.
Jeg ville møde dig ud af respekt for dit arbejde med Beth Milton.
- Men jeg var skeptisk. - Javel.
Din præsentation var imponerende -
- men intet i dag har ændret min mening.
Ms. Willems.
Jeg beklager skuffelsen. Jeg troede, hun ville være på.
Du tog fejl.
Hvis du kan bevise den her research rent klinisk på egen hånd -
- så kan vi drøfte det igen.
- Bevise det? - Ja.
- Med et menneskeligt forsøg? - Ja.
- Godmorgen, mr. Milton. Skøn morgen. - Smuk.
- Travl dag? - Meget.
- Hvordan går det med Eve? - Meget fint.
- Og Margaret? - Skønt.
- Sig, at jeg spurgte til hende. - Ja.
- Hav en dejlig dag. - I lige måde, mr. Milton.
Godt så.
Skønt. Godt gået, Joe.
Nå, nu, hvor hullet i aorta er lavet -
- kan du sy øverste del af transplantatet fast her, okay?
Sluk mobilerne.
Godt så.
Når vi er færdige her, kan vi gå videre ...
Undskyld, kan du?
Afvis opkaldet.
Nå ...
LEE SIMMONS
Undskyld mig.
Hvorfor ringer du?
- Ring kun i et nødstilfælde. - Det er et nødstilfælde.
- Det er en katastrofe. - Hvor er du?
- I bunkeren. - Hvad?
I bunkeren, okay? Du må komme øjeblikkeligt.
Bliv der.
Jeg må gå.
Joe, kan du færdiggøre resten, og sy ham sammen?
Godt.
Lee? Lee?
Daniel!
Kom denne vej. Hurtigt!
Var det ikke en idiotsikret plan?
Jeg kan jo ikke forudsige vejret. Vandet må være steget. Eller noget.
- Hvorfor forlod du ikke bare stedet? - Deroppe?
- Hvorfor ville jeg dog det? - Vi skal bruge en boltsaks.
- Hvorfor ringede du til Anna? - Hvorfor dog ikke?
- Har du en boltsaks, Lee? - Ja, jeg henter den.
- Hvad? - Ser du ikke, hvor skrøbelig han er?
Det har vi prøvet. Det sidder fast.
- Det sidder ikke fast i kæden, se. - Hvad er det så?
Vent, hvad er det her?
Sådan. Det sidder fast i noget hernede.
- Hvad laver du? - Det kræver to personer.
Nej, det er i orden.
- Fint. - Du har jo pænt tøj på.
Ja, jeg havde en morgenmads-date.
Pis.
Har du fortalt hende det endnu?
- Hvem? - Beth.
- Fortalt hende hvad? - At jeg fandt midlet?
Hvad? Nej, det har jeg ikke endnu.
- Det skal du. - Ja.
Jeg er nødt til at komme videre og genopbygge min karriere.
- Det ønsker jeg også. - Hurtigt. Der kommer nogen.
Hurtigt.
Hvad fanden har du lavet hernede? Har du overhovedet været ude?
- Kom Jamie ud af London? - Ikke rigtigt.
- Hvad mener du? - Han vil melde sig selv.
- Hvad? Og du lod ham? - Hvordan kunne jeg stoppe ham?
Han kunne ikke holde ud ikke at se sin lille dreng.
- Du kan ikke blive her. - Jeg bliver.
Efter det, der skete? Er du vanvittig?
- Fald ned. Ingen kommer herned. - Det gjorde de jo lige.
Jeg spærrer det hele af.
Der er kun én vej ind og ud, som er umulig at finde.
Lee, det er vanvittigt. Kom nu bare væk.
Hvorfor er du pludselig så bekymret?
- Du var ligeglad, da du bare skred. - Du bad mig skride.
- Hvad har det med noget at gøre? - Alt.
Hvorfor er alt så elementært med dig?
Jeg taler om kompleksiteten ved menneskers forhold.
Du ville aldrig mere se mit nedladende ansigt igen.
- Derfor kom jeg ikke. - Sådan er venskab jo.
At ignorere folk, der beder en skride?
- Ja. - Det vidste jeg ikke.
Nu ved du det.
Når en ven beder dig skride, fordi denne føler sig forrådt -
- så bliver du ikke bare væk, men gør det godt igen!
Okay.
Lad mig se foden. Du bløder.
- Jeg klarer det. - Farvel, Lee.
Jeg besøger dig snart, okay?
- Tak for det, du kom med sidst. - Det var så lidt.
Vi ses.
Jeg kan godt selv.
Du og Anna har altså set hinanden siden ...?
- Før i dag? - Ja, vi har støttet hinanden.
Synes hun ikke, det er en dårlig idé at komme her?
Måske. Men hun gør det alligevel.
Fordi hun er en god ven.
Jeg synes ikke, det er godt at være her.
Beklager, hvis det gør mig til en dårlig ven.
Hvad så?
- Kommer du her aldrig igen? - Det skulle ingen af os jo.
Så betyder det vel, at vi ikke ser hinanden igen.
Ja, det gør det vel.
Vil du have noget tørt tøj?
- Jeg kan ikke tro det. - Ja, i levende live.
Jeg må vænne mig til nogle voldsomme reaktioner.
Ja, det er ikke hver dag, at folk genopstår.
- Nå, hvad vil du have? - Det ved jeg ikke.
Måske lidt kortere. Noget anderledes.
Ordentligt udstyr.
- Hvad mener du? - Det bedste. Ikke dit billige lort.
Tak skal du have.
Det værdsætter jeg.
Det er lige her.
Det her er eneste vej ud.
Drej til venstre øverst oppe, og gå ti minutter til en port.
- Når du kommer herned igen ... - Det gør jeg ikke.
- Men hvis du gør. - Det gør jeg ikke.
- Bare folk når at se det. - Ja.
Vi har brug for mere radikale handlinger.
- Ja, såsom hvad? - Pas. Du kan finde på noget.
Mig? Jeg har kun deltaget i få møder.
- Og? Du er vel engageret. - Ja.
Eller finder du en ny hobby og forsvinder?
- Nej. - Yoga? Pilates?
- Hold nu op. - Det sker.
I starten er folk på ...
- Jeg er meget engageret. - Fedt. Så find på noget. Ja?
Jeg kommer for sent på arbejde. Vi ses senere.
Jeg er vild med det. Tak.
Nå, hvornår er velkommen tilbage-festen?
- Først skal jeg se Eve. - Har du ikke set hende endnu?
Jeg ville ikke forstyrre hende på uni.
- Hun er stoppet. - Stoppet?
Eve er stoppet på uni.
Beklager, det troede jeg, du vidste.
- Beth. - Hvorfor sagde du det ikke?
- Hvad mener du? - Om Eve. Frisøren fortalte mig det.
- Hun er stoppet på uni. - Nej.
Jo, for flere uger siden. Har du talt med hende?
- Hvornår så du hende sidst? - Jeg ser hende konstant.
- Gudskelov, mr. Milton. - Hvad er der?
En pige fra cafeen er faldet om. Undskyld mig!
Giv os lidt plads. Mr. Milton tager over nu.
Undskyld, det her er til grin. Du får en seng nu.
- Er det sket før? - Ja.
Hvorfor ringede du ikke?
- Jeg har en anden læge nu? - Her?
Han har forklaret mig det hele. Jeg er mere syg end tidligere.
Vi løser det. Det lover jeg.
Jeg ved, hvad du gjorde.
Hvad mener du?
Nyren.
- Jeg ved ikke, hvad du tror ... - Jeg tror ikke.
Jeg ved det.
- Jeg kan forklare det. - Jeg vil ikke længere udnyttes.
- Jeg vil have penge. - Hvabehar?
Jeg vil have penge for min nyre.
- Jeg har ingen penge. - Og jeg har ikke min nyre.
Jeg har hverken venner eller familie.
- Jeg har ikke råd til at rejse hjem. - Nej.
Jeg forstår. Jeg skaffer dig nogle kontanter.
Nej.
Ikke sådan.
- Jeg forstår ikke. - Jeg vil have penge.
Prisen for min nyre.
- Men det er ... - 50.000 pund.
Det er ikke muligt.
Hvor førte du mig hen?
Og hvor mange andre har du gjort det ved?
Hvad? Ingen. Du er den eneste.
Jeg vil have min penge i morgen. Ellers fortæller jeg det til alle.
Alle.
Det er i dag.
Mere lys, tak.
Jeg syr det øverste af transplantatet på.
Pis.
Klemme.
Sug, tak.
Han skal over på bypass nu.
- Flyt dig. Jeg kan ikke se. - Vi bør stabilisere ham.
- Jeg har styr på det. - Men hvis ...
Flyt dig nu!
Det er vores skyld.
Du burde ikke have arbejdet så kort efter Beths død.
- Han underminerede mig. - Han gjorde sit arbejde.
Han gik for vidt.
Dine kollegaer er bekymrede for dig.
- Det skal de ikke være. - Jeg er bekymret.
Jeg har forpligtelser. Siden Beth døde ...
Hvorfor nævner du hele tiden Beth?
Vi har altid været rimelige og støttende efter ...
... dine nylige personlige omstændigheder.
Men efter din adfærd i dag er du ikke klar til at arbejde.
- Det er latterligt. - Du forlod en operation i morges.
Og du begik en nær katastrofal fejl nu her.
Du ventede med at sætte en patient på bypass -
- og du er højst besynderligt klædt.
For guds skyld.
Du er suspenderet indtil videre.
- Nej. Det kan du ikke gøre. - Jeg har intet valg.
Vil du få mig smidt ud herfra?
Det gør mig ondt, mr. Milton, men jeg må bede om dit adgangskort.
50.000 PUND I MORGEN
Du er tilbage.
- Suzana ved besked om nyren. - Åh gud.
- Hun vil have 50.000 pund. - Pis!
Jeg har brug for din hjælp.
- Vi må lave nogle job. - Job.
- Job? - Ja, operationer.
- Her. Der er ingen anden udvej. - Vi kan jo ikke føre folk herned.
Hvilke andre muligheder har vi?
- Hvad med ham fyren? - Hvem?
Ham fyren.
- Dén fyr? - Ja.
Ham ville vi ikke have noget med at gøre.
- Det virker ikke rigtigt. - Hvad mener du?
- Bare ikke rigtigt. - Kan andre skaffe os 50.000 pund?
Men ham? Jeg ved det ikke.
Det virker bare stort. Det er en stor ting at gøre.
Ring til ham.
- Nu? - Ja.
Pis. Jeg må gå.
Ring til ham nu.
Far.
- Hvad er det, du har på? - Undskyld, jeg kommer for sent.
Det er fint. Lad os gå hjem, før de anholder dig for det tøj.
Kan vi gå en lille tur først?
- Og du vidste det ikke? - Nej.
Ikke før i morges.
Hun ...?
Lige nu.
Venter hun på mig?
Ja, det gør hun.
Er der ikke tale om en fejl?
Du kan ikke have været der to måneder.
- Javel. - Du var der kun en uge.
Ja, tak. Det er skønt.
Er du klar?
Skat?
Hvor er hun?
Far?
Åh, skat ...
Du vil altså arbejde?
Ja, det vil jeg.
- Du kommer fire minutter for sent. - Gør jeg?
Jeg tolererer ikke folk, der kommer for sent.
- Nej, men fyren i receptionen ... - Eller undskyldninger.
Nej. Godt så.
Jeg beklager, at jeg kom for sent.
Jeg kræver fuldstændig fortrolighed.
Jeg forstår.
- Absolut diskretion. - Naturligvis.
Og upåklagelig timing.
Tekster: Louise Tang Iyuno-SDI Group