.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.nordicB.org
Moren vår er død!
–Hei, jeg heter Eddy. –Herregud! Det er Johnny!
Eddys kone er død.
–Hvor lenge? –Gift på ordentlig? Bare to år.
Hør her. Vi får arve huset. Men vi er tre som deler på det.
–Dele det med kona? –Vi selger det.
DRIT I HVIT KUNST
–Hva faen...? –Stikk! Ingen vil ha deg her!
Faens idiotiske gringo...!
Hva faen...? Lyn. Lyn.
God morgen.
Du vet at jeg ikke liker å dele seng med noen.
Jeg fikk ikke sove i senga ved vinduet. Noen flyttet den.
De er vel ikke urolige for skyting lenger.
Lesbiske "Martha Stewart" er våken.
Hun er sikkert et flott menneske, men må vi ha med henne å gjøre?
Ikke lenge. Jeg skal prate med eiendomsspekulanten.
Tror du at han – eller de – kommer til å ville kjøpe huset?
Det håper jeg.
Eller så blåser vi i arven vår og sparer oss en masse bryderi.
Men tinglysingen tar seks måneder.
Hva betyr egentlig tinglysing?
Da jeg våknet, husket jeg ikke hvorfor vi er her.
Blir du med?
Jeg skulle gjerne gjort det.
Men Juniper fløy hit for å hente bilen sin. Jeg skal møte ham.
Jeg sover nok over.
Hei.
–God morgen! –God morgen, Eddy.
Her får dere noe i magen før dere stikker.
Mine chilaquiles er 100 % veganske.
Jeg sjekket på nettet.
Så søtt av deg. Skulle ønske at vi hadde tid til å...
Men vet du hva? En smakebit kan jo ikke...
Herregud! Det er jo... himmelsk.
Du bør vite at jeg sjekker opp ulike alternativer for huset–
–inkludert salg.
Det er dit jeg er på vei nå. Takk for... alt dette.
Seriøst! Takk. Kjempegodt...!
Jeg vil ikke være vanskelig, men jeg vil ikke selge.
Såvidt jeg vet, eier jeg en tredjedel av huset–
–så jeg bør ha en stemme.
Jeg syns at vi kan diskutere det når Emma har sjekket opp alt.
Jeg ville vite mer–
–hvis jeg kunne få se bokføringen og kanskje skattepapirene?
For å få vite mer. Kan jeg få se dem?
Deres mor skjøttet bokføringen. Jeg må lete etter det.
Det setter jeg virkelig pris på.
Men jeg selger ikke, uansett hva regnskapet sier.
–Det ville jeg aldri gjort mot Vida. –Da ses vi i retten.
Dette er "La Pinche Chinche".
Hør om tragediene forårsaket av gentrifiseringen.
Jeg kjente familien som bodde her. Jeg gikk på skole med sønnene.
Men fordi deres utleier var sulten på Trump–dollar–
–har de blitt forflyttet.
Til Norco. Fem personer i en toroms.
Men vet dere hva den egentlige tragedien er?
Der har dere den. Det der er folk herfra.
Jeg klandrer dem ikke. Alle må spise og betale leia–
–men de setter den siste spikeren i kista!
–De bygger gjerder... –Gentrifiseringsgjerder!
De bygger for rike jævler som koloniserer nabolaget!
Hva er det som skjer?
Beklager hvis jeg ødela innspillingen.
Jeg blir bare så sint.
Nei, det er greit.
Vil du avslutte? Det er til vloggen min.
–Denne handler om... –Jeg abonnerer på din vlogg.
–Vil du at jeg skal gjøre det? –Hva? Ja!
Vi stiller oss her.
–Klar? –Ja.
Hør etter, folk. Disse opportunistiske jævlene–
–bestakk politikere og eiendomsfolk–
–med taler om inkluderende planlegging. Det er bare prat.
De mener å utslette oss! Hva skal vi gjøre med det?
Det skal jeg fortelle.
Vi skal heve stemmen vår og bruke den–
–til å forsvare det som er vårt...
med alle midler. Skjønner dere?
Tlaloc, ut.
–Du trenger ikke å legge ut det. –Jo, det skal jeg.
Det er det jeg prøvde å få fram. Det er kjempebra.
Kult.
Jeg må på skolen. Jeg tar bussen for tiden, så...
–Vi ses vel på Vigilante's? –Ja. Så klart.
Da ses vi.
–Litt mer? –Ja, elskling.
Å, satan...!
Elskling? Har du med deg plugg?
Nei, det går bra med fingrene.
Vent litt... Skal du kle på deg allerede?
Skal jeg være halvnaken når du slår opp med meg?
En pause. Jeg vil ta en pause, for begges skyld.
–Som sagt. –Kan du... Kan vi droppe det der?
Jeg beklager at jeg gjør det til "det der".
Kom igjen, dette er vanskelig nok for meg.
Mener du alvor?
Jeg ville ikke at det skulle bli sånn. Faen!
Sylinderen satt seg fast.
Ja, greit. Du!
Jeg vil støtte deg.
Hvis du trenger... Hvis du trenger en avslutning–
–eller noe, så vil jeg være... Jeg vil ikke være...
Her får du avslutning. Du slo opp først etter at jeg slikket rumpa di.
Vent. For en jævlig ting å si rett før du går.
–Du klarer deg nok. –Vent! Lyn!
Det er din koffert.
–Har du pakket koffertene mine? –Bare én.
Jeg ville ikke måtte spørre om dette, men...
Unnskyld, elskede. Lyn, mener jeg.
En ting skal du vite...
Du gjorde det slutt to dager etter min mors begravelse. Sånn er du.
Uendelige ånd, forbered veien slik at hun blir opplyst.
Forbered veien for henne. Opplys henne. Åpne øynene hennes.
Du ble dumpet. Din gringo har gjort det slutt.
Det smaker litt beskt, men det beroliger deg.
Jenta mi, hør på meg. Han var ikke den rette for deg.
–Ja, du sa det i går. –Og? Hadde jeg rett?
Men du sa noe annet. Du sa at...
At din elskede alltid har vært og alltid kommer til å være her.
Akkurat. Men det er forvirrende.
Hvorfor er det forvirrende? Kortene har talt.
Din store kjærlighet er her. Hjemme.
Det kan bare bety Johnny, at vi er ment for hverandre.
Kortene sa ingenting om en mann. Det er større enn det.
Kan du spørre kortene om Johnny fortsatt elsker meg?
Det trenger jeg ikke å se i kortene.
Ja, denne Johnny er fortsatt forelsket i deg.
–Men kan man kalle det kjærlighet? –Vent. Så...
–Han elsker meg, altså? –Herregud. Ja visst. Ja.
Takk! Takk, doña Lupe!
Takk! Og for... dette også.
Ja, jeg vet det. Idiotene lytter aldri.
Hva kan man gjøre.
Jeg forestilte meg deg i høye støvler, gående i snøen.
Ikke ennå. Jeg har ting å gjøre her.
–Du har ikke spist noe. –Jeg spiser ikke søtsaker.
–Det var noe nytt. –Jaså?
Da dette var et bakeri, lot du meg kjøpe orejitas til deg etter skolen.
Så pussig. Det husker jeg ikke.
Ikke? Men sånn var det.
De er ikke like gode som på den tiden.
Tiden forvandler alt til en plastversjon av det det en gang var.
Bare se: "Kaffe med mandelmelk."
Hva er det for noe? Og hvilket bakeri hadde bord og WiFi da vi var barn?
Det er det eneste stedet med WiFi i nærheten, så det takker jeg for.
Jeg hørte at du vurderer å gjøre forretninger med Nelson.
–Dette jævla nabolaget! –Nelson har forvandlet området.
–Du kan ikke overlate deres... –Cruz.
Vi diskuterer ikke dette.
Unnskyld. Jeg bare... Ja vel. Greit.
Da så... Tilbake til jobben.
Jeg...
Jeg jobber ved siden av her. Unidos i East Side.
Cruz... Takk for søtsaken.
Ring, send sms, eller send røyksignaler hvis du trenger noe her.
Eller når du er i Chicago.
Ta vare på deg selv.
Du har jo ikke toalettsete. Jeg måtte sitte på huk.
–Hvorfor har du ikke toalettsete? –Det er bare karer her.
Jo, men for kunder?
–Er du ferdig? –Hva mener du? Ja. Takk.
–Jeg følger deg ut. –Alt i orden?
–Absolutt. –Det virker ikke sånn.
–Noe du vil snakke om? –Nei. Nei, nei! Ikke gjør sånn.
–Gjør hva? –Lyn.
Jeg beklager virkelig at du mistet moren din.
–Jeg er lei for at hun er borte. –Takk.
Jeg burde ikke ha gått på likvaken. Jeg burde ha husket...
at du bare fører uflaks med deg.
Du er vant til det. Alle gangene du kom hit–
–etter et mislykket forhold så tok jeg deg tilbake, som en idiot.
Og du bare knuser hjertet mitt!
Det er mer innviklet enn som så, Johnny.
Denne gangen slipper jeg deg ikke inn.
Jeg er ikke samme idiot som før, som siklet av duften din.
Jeg har en fantastisk jente, og jeg skal bli far. Og vet du?
Jeg har aldri vært lykkeligere, så jeg ber deg... Vær så snill.
Uansett hvor lenge du er her, hold deg unna meg.
–Pappa, har du ikke vært på dialyse? –lkke i dag, vennen.
Du må gå på dialyse i dag, ellers blir du kjempesyk.
–Johnny kom ikke. –Hæ?
–Kan du booke en annen tid? –Nei, da mister du plassen din.
Samtalen koples videre...
Ta på deg buksene igjen, så henter jeg Johnny.
Johnny!
Er du Vidalias datter?
–Så trist. Jeg kondolerer så mye. –Takk.
Ja... Du vant alltid i stavingen.
Du slo alltid min datter Chela.
Du var virkelig flink.
Men nå er du her, akkurat som meg.
Nær ved å miste alt.
–Nei, jeg... –Du må ikke skamme deg.
De er hoggormer. Disse menneskene suger blodet ut av nabolaget.
Men dette var noe forventet for deres del.
Siden din mor ble... du vet...
sluttet folk å gå til baren.
Jeg vet ikke hvordan hun holdt den i gang.
Ikke at familien Hernandez har vært kjent for å ha forretningssans.
Ikke før heller. Men din bestefar holdt iallfall baren gående.
–Vi er klare for deg, señora Benitez. –Godt å se deg, jenta mi. Lykke til.
Hun er... Hun er virkelig borte.
Mamma er borte.
Takk, Daria.
Smak på denne kaffen. Det er kjempesterkt!
Disse gutta begynte å brygge den i garasjen sin.
Nå har de kafeer i hele L.A.!
Vi prøver å åpne en på Cesar Chavez.
Folk vil elske det. Smak!
Jeg kom for å snakke forretninger.
Ok. Rett på sak. Det liker jeg.
Det kommer til å kreve litt lureri–
–men jeg er klar for å ta tøffe grep–
–for at du skal få et bud som dekker begge huslån.
Begge huslån? Hva snakker du om?
Jeg skal vise deg.
Din mor, måtte hun hvile i fred...
hadde ikke hevet leieboernes leie siden hun overtok fra din bestefar.
Hun klarte ikke avdragene på det første lånet–
–det hun tok for renoveringen av huset.
Da hun ble syk kunne hun ikke holde i gang baren–
–så inntekten begynte å synke.
Da ga vi henne et sjenerøst tilbud på et andre huslån–
–på 110 prosent av husets verdi.
–Det du ser her... –Du utnyttet min mor.
–Vi skylder mer enn huset er verdt. –Det kan se sånn ut, ja.
Men du er en smart jente.
–Takk skal du ha. –Tenk etter.
Din mor var i en knipe. Det gjaldt liv eller død for henne.
Og du bør nok også begynne å se saken fra den synsvinkelen også.
Du visste at Vidalia ikke kunne betale ned lånet.
Jeg vil at du fokuserer på dette... Dere risikerer utkastelse.
Det er ikke bra for din kreditt.
Så hvis jeg lykkes i å gi dere et tilbud som dekker begge huslån...
Emma... Motta det med åpne armer.
Ingen andre kommer til å gi dere det dere skylder.
Jeg vil hjelpe deg...
Jeg betaler heller min mors gjeld enn å selge til deg.
Det er faktisk akkurat det jeg skal gjøre.
Skulle ikke du overnatte hos Jupiter?
Jupiter er ute av bildet.
–Hvor mye får vi for den? –Det ser ikke bra ut.
Vida hadde masse gjeld.
Hun skyldte alt. Hun dreit seg ut.
Vent. Så... hva kommer til å skje?
Vi må bli en stund til, til jeg har funnet ut hva jeg skal gjøre.
Til jeg finner ut hva vi skal gjøre med alt dette.
Skulle du ikke fortelle det?
Jeg tenkte at dere ville finne det ut.
–Kan flan spises etter to dager? –Ja.
Flan holder i en uke. Iblant lenger.
Den må spises.
Dette er maisflan. Den er sjokolade.
Denne har merkelige nøtter i, så... Den er ikke så god.
Jøss... Hva het...
Chela til etternavn?
Jenta jeg alltid slo i staving.
Hun med føflekkene?
–Benitez, tror jeg. –Ja visst.
Benitez. Moren hennes er en drittsekk.
Jepp. Ingen hyggelig kvinne.
Hun skapte problemer for oss både her og der.
En gammel sladrekjerring.
Er det melk i flan?
Ja. Og egg.
Faen heller.
Gud... Jeg hadde glemt hvordan flan smaker.
Det er umulig å forbli veganer her.
Ikke vær redd. Vi sier det ikke til noen.
Tekst: Silje Hella www.sdimedia.com