Тату!
Мій поцілунок.
Я тобі казав їхати одразу зі школи, а не заїжджати додому.
На вулицях небезпечно.
-Але я… -Забула сукню, так.
Ходи.
Весільна обручка мами.
Досі мене супроводжувала лише твоя мама.
Ти достатньо доросла.
Я подумав, що ти маєш одягти щось із її речей.
Твій дядько чекає надворі.
Одягни сукню.
О боже.
Ні!
Тікай!
Джонно!
Джонно.
Іди! Знайди мого брата!
Джонно!
Це Лука Лесек.
Він керує найбільшою операцією з торгівлі людьми в Східній Європі.
Переважно діти й жінки.
Використовуються для примусових робіт, проституції тощо.
А ще керує місцевою поліцією, звичайно ж, за допомогою відкатів.
Я тобі казав?
Просто за рогом, поруч із місцем, де ти зараз,
є найнеймовірніший бар.
Не знаю, який він зараз, але в 90-х
там були найвродливіші жінки у всій Східній Європі.
Тобі подобається звук власного голосу, чи не так, старий?
Морґане, хлопчику, я лише намагаюся допомогти.
Знаєш, у житті є більше, ніж просто…
Знаєш, я не проти путівних порад від такого старіючого розпусника,
але зараз це не на часі.
Гаразд, що ж, не заважатиму.
І зроби мені послугу.
Спробуй не зрівняти з землею прекрасне місто Любляну.
Не можу нічого обіцяти.
Безпечної подорожі.
«Без надії чи страху звір чи птаха кінчає свій вік.
Смерть свою чекає лиш чоловік
з надією та страхом».
Дідько!
Де ти, вилупку?
Трясця.
Ну ж бо.
КЛУБ НАЙМАНИХ ВБИВЦЬ
Боже!
Радий, що додзвонився, Морґане. Розповідай.
Сказати, що все пішло не так, – це нічого не сказати.
Мені шкода це чути. Не хочеш пояснити?
Виколупую кулю з тіла, але…
Хтось мене підстрелив, коли я взяв Лесека на приціл.
Знаєш, кілька поверхневих ран тут чи там
значною мірою входять у нашу роботу.
Усе було розраховано. Професійно.
Схоже, була залучена третя сторона.
Ще один стрілець?
Слава богу, що ти живий. А що Лесек?
Чувак, який стріляв у мене, його пристрелив.
Очевидно, не надто вибірковий.
Авжеж. Що ж, я спробую подізнаватися – може, щось з'ясую.
Ще одне.
З'явилася нова робота, надійшла, коли ти поїхав.
Думаю, настав час дати молодим талантам дорогу, друже.
Тим, хто не проти, щоб у них стріляли.
Ні-ні.
Морґане, такі речі так просто не передаються.
Це велика справа.
Тож безпечної подорожі.
Поговоримо про це, коли повернешся, гаразд?
Мій день щойно став кращим.
Ти поранений?
О ні.
Просто стомлений. Дуже довгий день.
Я все чую. Увімкни відео, прошу.
Поганий сигнал, крихітко.
Навряд чи відео з'єднається.
Ну ж бо. Я хочу тебе побачити.
Я погано сплю, коли тебе немає поруч, ти це знаєш.
Думаю, ти надто тісно зав'язала халатик.
Невже?
То, може, розв'язати його трохи?
Справді, так краще.
Вибач. Поганий зв'язок.
Це жорстоко.
Слухай, я мушу… Мені час іти.
Поспішаєш на літак?
Добре. Кохаю тебе.
Сумую за тобою.
О боже.
Напад завершився смертю Луки Лесека,
лідера кримінального кільця Любляни.
Конкурентний синдикат? Можливо. Особистий ворог? Імовірно.
Проте звіти про розтин свідчать про дещо інше.
Очевидно, що це зроблено тренованою рукою.
Якщо глянемо на рани тут, то вони набагато точніші за ті,
які можна очікувати від війни між бандами.
Вхідний отвір кулі та її прицільна точність
дозволяють припустити замовне вбивство.
На мою особисту думку, найманий вбивця з військовим минулим.
Наш найкращий варіант наразі – працювати з місцевими органами влади.
Отже, пані й панове, берімося до роботи.
У нас багато справ.
Дякую.
Що сьогодні відбувається у світі?
Що ти задумав? Щось погане?
Графіті. Гаразд.
Що ж, більше практики, друже.
А ти?
Ну ж бо. Я знаю, що ти хороша людина.
Купи йому води абощо.
Ось так.
Залишилися ще хороші люди в цьому світі.
Ось і вона.
Я сумував за тобою.
Який я радий тебе бачити.
Я маю дещо для тебе.
Схоже на те, що йому кепсько довелося.
Ти й гадки не маєш.
Якось ти все ж дозволиш мені подарувати тобі щось гарне.
Мені подобається це.
-Ходімо додому. -Я тобі ще таких подарую.
Ти світло очей моїх.
Як добре, що ти повернувся.
-Привіт. -Привіт.
-Що це? -Нічого.
Звичайна подряпина. Знаєш, який я незграбний.
Якого біса, Морґане?
Що це?
Не хотів казати тобі, я ж знаю, як ти ненавидиш мотоцикли.
У одного з хлопців був мотоцикл.
Спам'ятатися не встиг, як лежав догори дриґом у кюветі.
Мені шкода. Але це нічого.
-Усе гаразд. -Ні, не гаразд.
Щоразу, коли ти їдеш, з'являються синці, порізи, подряпини…
А тепер це?
-Я зараз тут, чи не так? -А як щодо завтра?
Завтра я теж буду тут.
І наступного дня, а ще наступного й через день.
Ти так просто мене не позбудешся.
Пообіцяй.
Якщо втримаєш мене, авжеж, пообіцяю.
-Утримаю. -Невже?
Дідько!
-Усе гаразд? -Усе добре.
Просто двічі зламані ребра, але нічого.
Інструкції були дуже чіткі.
Так, а я казав, що виходжу з гри.
Морґане, це було близько. Я розумію.
Ти зазирнув у вічі власної смерті. Так.
Але послухай, у тебе був кепський день. У всіх бувають кепські дні.
Гіоза. Вони дуже смачні.
Навряд чи ти мене слухаєш. Це кінець.
Справді кінець.
Соєвий соус закінчився.
Офіціанте!
-Ти нестерпний. -Морґане, сядь. Ну ж бо.
Не будь таким драматичним. Припини.
Не все так просто.
Клієнт просив саме тебе.
Чому?
Через твій хлоп'ячий запал чи диявольський шарм. Хтозна?
Або просто фанатіє від твоєї роботи. Байдуже.
Справа в тому, що це не одна робота.
Їх шість. Шість окремих контрактів.
І за кожний платять мільйон доларів.
А ці гроші забезпечать тебе на все життя.
-Яким буде це життя? -Таким, як ти захочеш.
Це шість мільйонів доларів.
Не знаю, чи знайомий ти з цією концепцією,
але за це можна купити до дідька пляшок «Піно Нуар».
Ми робимо хорошу роботу.
-Хорошу? -Необхідну роботу.
Це погані люди.
Я знаю, що вони мають заплатити за свої гріхи в майбутньому житті.
Але навіщо так довго чекати?
Не знаю. Ця остання робота…
Знаю, але ти вцілів.
-Знаєш чому? -Бо саме цього ти мене навчив.
Саме це ти маєш робити.
Отже, ці шість контрактів…
Пам'ятаєш, як ми вперше почали працювати разом?
Я був ще дитиною.
У мене не було ні плану, ні зв'язків, ні уявлення.
Минуло багато часу. Гаразд.
Настає мить, коли ти мусиш зрозуміти, що треба піти.
Коли ще можеш прокинутися вранці й насолодитися світанком.
Бляха, я люблю світанки, Колдвелле. Справді люблю.
Тож якщо тобі так сильно потрібні ті гроші,
то ти мусиш натиснути ті гачки сам.
У чому справа, Морґане?
Є три причини, через які такі люди, як ми, зупиняються.
Перша – ми знаходимо Бога.
У твоєму випадку це дуже малоймовірно.
Друга причина, і я щиро сподіваюся, що це не вона, — жінка.
Слухай, цієї причини не буває достатньо.
Повір мені, я знаю.
-І третя… -Ми помираємо.
Так, ми помираємо.
Але не ти, Морґане.
Ні, не ти.
Отже…
Гіозу?
Ну ж бо. Справді, дуже смачно.
Дідько, я тебе інколи ненавиджу. Ти це знаєш?
Боже. Скільки всього пхають у цей майонез.
Так, візьми цю пасту. Це моя улюблена.
А це мій куток.
Мої улюблені пластівці.
У коробці таємний перстень дешифратора.
Немає там призу. Годі тобі.
Ну, на коробку вони б це не начепили.
Це б заперечило саму суть таємниці.
Крім того, я скористаюся ним, щоб усе з'ясувати.
Наприклад, чому ти мене заслуговуєш?
Цю відповідь я вже знаю. Це легко.
Я не заслуговую.
-Для дітей. -Забагато цукру.
-Може, щось інше. -Тоді буде для мене.
Це доля.
-Наш перший домашній улюбленець. -Це рослина.
Але однаково його треба годувати й таке інше, еге ж?
-Поливати. -Виводити.
-На прогулянку й таке інше? -Звісно. Чому б і ні?
Твоя відповідальність.
Думаєш, одного дня ми станемо такими?
Певен, вони тут щовечора.
Дивись.
Він зніме куртку й одягне їй на плечі.
А потім вона знову візьме його за руку.
Чотири роки, а я досі не знаю, як ти це робиш.
Треба лише розраховувати наперед. Усі ниточки перед тобою.
Просто з'єднуєш їх докупи й здогадуєшся, мабуть.
Що скажеш про ту пару?
Думаю, його більше цікавить дівчина в білих черевиках, ніж вона.
Так. І їй це відомо.
Але вона не скаже, що засмучена.
Ну, мова тіла її видасть.
Вона або гляне вбік, або складе руки.
Отже, ти завжди знаєш, що я зроблю далі?
Ні.
Тобі треба прийти до мене додому.
Моїм батькам набридло тільки слухати розповіді про тебе.
Гарний, розумний, добрий, фотожурналіст.
Вони думають, я тебе вигадала.
Справді звучить, наче вигадала.
А що скажеш про хлопця ліворуч від нас?
Йому цікаво, чому ти уникаєш теми.
Гаразд, я прийду до тебе додому.
Ти мене дивуєш цими днями.
Знаєш що? Не лише ти.
-Отже, і тобі є чим здивувати. -Можливо.
І перш ніж ти спитаєш, ідеться не про мою мистецьку програму.
Допоможіть хтось!
Що ти робиш?
Ти його фотографуєш?
Усе гаразд. Усе закінчилося. Ти в безпеці. Гаразд?
Треба викликати поліцію.
-Не можна просто… -Треба йти, Софі.
Ти вбив людину.
Залишив його тіло в парку.
Треба зателефонувати в поліцію.
Це був самозахист. Я скажу їм, що ти…
Не торкайся мене.
Те, що ти з ним робив.
Як ти міг? Навіщо ти обшукав його тіло?
Шукав документи.
Іноземну валюту. Будь-яку ниточку.
Знаєш, я маю дізнатися, хто то був.
Він полював на тебе?
То це не було пограбування чи…
Морґане, відповідай.
У мене немає відповідей.
Я знаю лише, що ти в небезпеці зі мною.
Мені потрібен час.
Дай мені час.
Покажи мені контракти.
Я хочу побачити кляті контракти, Колдвелле.
Покажи довбані файли, інакше я візьмусь за тебе!
Це вдруге за цей тиждень на мене цілеспрямовано напали.
Я хочу знати чому.
Поява цих контрактів не може бути клятим збігом!
Я пошукаю інформацію. Гляну, що розкопаю.
Хто вони?
-Боже. Ти вмієш стукати? -Хто вони?
Треба дотримуватись певних правил пристойності, коли приходиш до когось.
Чоловік, який хотів мене вбити.
Композиція непогана.
Тематика дещо моторошна.
Дізнайся, хто він і хто його відрядив.
Я можу сказати тобі, хто він.
Його звати Алек Дракос.
Грек за національністю, спецоперації, кілька поїздок до Афганістану,
став найманцем, а потім убивцею за наймом.
Певен, це він стріляв у тебе в Словенії.
Поглянь на це. Кращі дні.
Але є і позитивний бік –
мільйон доларів перерахують на твій рахунок.
Плюс мій звичайний тариф.
І я подбаю про палець.
Містер Россі, який має ліберальні погляди, коли доходить до хабара.
Колдвелле, трясця, що ти верзеш?
Звісно. Забув сказати тобі.
Кожне вбивство має бути підтверджене надсиланням пальця
на поштову скриньку в Парижі.
Отже, послухай мене.
Тепер ти в ділі.
Я прийняв роботу.
Я нічого не приймав.
Дракос був одним з твоїх контрактів.
Хороший результат. Залишилося лише п'ять.
Розваж мене. Хто інші?
Хто інші?
Знаєш, найгірші з найгірших.
Колишні шпигуни, військові та злочинці, звісно.
Що їх об'єднує?
-Що в них спільного? -І що?
Їхня професія.
Вони наймані вбивці, Морґане, як і ти.
Я правильно розумію?
Мене найняли, щоб убити найманих убивць.
А їх найняли, щоб убити мене.
І одне одного.
Справа в тому, Морґане, вони полювали б на тебе,
погодився б ти чи ні.
Позитив у тому, що шанси однакові, навіть ігрове поле.
-Це, бляха, не гра! -Ні, гра.
Для того, хто це влаштував, це гра.
І якщо хочеш жити, мусиш грати.
Тримай.
Морґане, у тебе все вийде.
Ансельм Райдер.
Ні!
Безжальний психопат.
Фірмова фішка – колекціонує пальці жертв.
Такі собі сувеніри.
Пабло Мартінез.
Містер Мартінез – отруювач.
Юко.
Юко смертоносна з ножами
і в ближньому бою.
Чарівний Демір – опортуніст-соціопат.
Він замкнений у в'язниці суворого режиму в Боснії.
Знайти його легко, але дістатися складно.
Фальк.
Фальк – проблематична легенда.
Ні підтвердженого документа, ні фото, ні закономірностей.
Тільки слід з трупів і прикриттів,
які можливі лише, якщо Фальк працює…
…у розвідувальній спільноті.
Отже, кожне вбивство має бути підтверджене надсиланням пальця
на поштову скриньку в Парижі.
-Деміре. -Ти хто?
Чого тобі?
Хороша новина.
Сьогодні тебе звільняють.
П'єре, подарунок для тебе.
Дякую, інспекторе Леон.
Ласкаво просимо, інспекторе Леон.
Бачу, застосовуєте запобіжні заходи.
А ви хіба не застосовуєте?
Маат. Єгипетська богиня…
Правосуддя.
Нагадування бути зібраною.
Пентхаус у порожньому будинку в Парижі.
-Як вам вдалося… -Я купила будівлю.
Вип'єте?
Коли ми пропонуємо випити, то йдеться про горілку.
Я на службі.
Не довіряйте людині, яка не хоче з вами випити.
Так каже мій дядько Маріуш.
Але думайте, кого слухати.
Один убивця вбитий.
Алек Дракос.
Зйомка з камери патрульного офіцера.
Як ви це дістали?
Хакнула відеосервер поліції Риму.
Хто його вбив?
Ми не знаємо.
-А що інші? -Шукаємо.
Ці люди дуже кваліфіковані.
Псевдоніми, жодних цифрових слідів. Уникають будь-яких закономірностей.
Я передала вам файли з відомостями про них, чи не так?
Тому годі торочити про те, що я знаю,
починайте розповідати те, чого я не знаю.
Шість мільйонів доларів.
Ваша шефиня сказала, що це їх винадить.
-То де вони? -Її план потребує часу.
І ви не єдина, кому треба захищати свою дупу.
-Одна помилка… -То не робіть їх.
Приходь до тями.
Де я?
Ти отримав пакет.
Скринька номер 115. Що тобі відомо про неї?
Бляха, ти хто?
Ми зіграємо в коротку гру.
Якщо не відповіси на мої запитання чи збрешеш мені,
я тобі мізки прострелю.
Хто ти й на кого працюєш?
-Відповідай! -Мене звати Леон.
Інспектор французької поліції.
Палець надходить разом з іменем особи, з якою він пов'язаний.
Ми публікуємо фальшивий некролог у «Le Monde»,
щоб підтвердити отримання.
За кілька днів
ми отримуємо файл з подробицями про всі вбивства, вчинені цією особою,
а потім починаємо їх розслідувати.
Як з тобою зв'язалися вперше?
Електронкою, анонімно, неможливо відстежити.
Ми просто дотрималися вказівок
і опублікували перший фальшивий некролог,
щоб сказати «так».
-Під яким ім'ям? -Маат.
Маат? Це що таке?
Маат. Це єгипетська богиня істини й справедливості, як ми з'ясували.
Вона встановила порядок Всесвіту одразу після хаосу його створення.
-І? -І вона зважує серця мертвих,
щоб дізнатися, чи вони не заважкі від зла, щоб потрапити до раю.
Що це означає для тебе?
Думаю, повідомлення в імені адресоване тобі,
чи не так?
Морґане Ґейнсе.
Ми живі, але не зовсім живемо.
Мертві,
але ще не в могилі.
Застрягли в півжитті, доки воно не закінчиться.
І коли це буде?
Ти справді думаєш, що останній уцілілий убивця просто буде вільний,
щоб насолоджуватися здобутим багатством?
Ні, його теж уполюють.
Хіба що…
ми допоможемо одне одному знайти людину, яка смикає за ниточки.
Ляльковода, за наказом якого ми всі зараз танцюємо,
і
вбити його.
Непогана вистава. Довго практикувалася?
Він розмовляє.
Містере Ґейнс.
У наших спільних інтересах комунікувати.
Співпрацювати.
Нам треба поділитися знаннями.
Може, перша почнеш?
Залюбки.
Просто дай мені адресу й час, коли там будеш,
і я розповім особисто.
Можемо в електронному вигляді.
Гараздоньки, котику.
Але ти псуєш усе задоволення.
Він стік кров'ю, наче свиня.
Певно, смердів так само.
Може, тоді надішлеш мені своє фото?
Ні.
Але я певна, ти пахнеш краще за бідного Деміра.
Я не дам тобі стекти кров'ю.
Хочу бачити, як ти спробуєш.
Ми вдвох подивимося, хто перший стече кров'ю.
«Велика людина і його гордість протистоять убивцям».
Велика людина.
Нас, військових снайперів,
учили шепотіти щось під носа,
коли ми наводили на ціль,
щоб стабілізувати дихання,
забути про наслідки,
а потім натиснути на гачок.
Я розповідав вірш «Смерть» Вільяма Батлера Єйтса.
Красномовна назва.
Думаю, нам щось цим хочуть сказати.
Гроші, швидше за все, запропонував клієнт,
який колись наймав усіх нас.
Ми з різних країн.
Наші жертви розкидані по всьому світу.
Саме так.
Ми прибирали мішені різними методами.
Нічого не могло свідчити про те, що одна людина вчиняє ці вбивства.
Тепер він хоче заткнути нам роти.
Можливо. Та чому б не найняти одного з нас, щоб убити всіх інших?
Чому зараз?
Навіщо полювати на неактивних убивць?
Демір.
Він був за ґратам впродовж останніх чотирьох років.
Думаю, вони хочуть щось довести.
Ми маємо відчути наслідки того, що вчинили.
Як це – бути мішенню.
Це мій номер.
Лінія захищена.
З нас вийде чудова команда.
Знаєш, ось тобі невеличкий подарунок на пам'ять.
Локація Пабло Мартінеза.
Бувай, Морґане.
Я можу сказати тобі, хто він.
Його звати Алек Дракос.
Спецоперації, кілька поїздок до Афганістану, грек за національністю.
Вони наймані вбивці, Морґане, як і ти.
Господи! Що, знову?
Що б такого сталося, якби ти подзвонив?
Коли я полював на Лесека в Словенії,
ти знав, що ті шість контрактів уже діяли, так?
Мій комп'ютер був хакнутий. Це ти зробив?
Твої телефонні записи вказували, що ти дзвонив
Алеку Дракосу в Словенію після розмови зі мною.
І ще раз у Турин.
Ти збрехав про його профіль.
Він колишній королівський піхотинець, як і я.
Дивізія снайперської розвідки, як і я.
Без друзів, без сім'ї, виріс у прийомній сім'ї.
Як я.
Ти брехав про все.
Думаю, ти все зрозумів неправильно.
Ти був і його агентом.
Постачав йому дані.
Сказав йому, що може забрати контракт Лесека,
якщо спершу позбудеться мене, еге ж?
Морґане, у нас це вийде, лише якщо ми повністю…
Ти повідомив йому моє розташування.
Бляха, ти відрядив його вбити мене!
Куля пройшла на такій віддалі від моєї голови!
На такій віддалі від голови Софі.
Спогади повертаються?
«Кращі дні», як ти це кажеш?
Морґане, охолонь.
Гаразд, Дракос теж працював на мене.
Але це гра налаштувала вас один проти одного.
Іншого способу не було.
Обирати між вами – наче обирати між дітьми.
Але ж ти обрав.
І обрав його.
Ні, послухай мене. Послухай-но.
Звісно, я все це влаштував між вами. Був змушений. Не було вибору.
Але я зробив це в повній і безперечній упевненості,
що ти переможеш.
Ти б ніколи не програв Дракосу.
Ти найкращий, Морґане. Ти – золотий стандарт.
Маячня.
Тебе завжди цікавили лише гроші?
Чи хоч якась із моїх жертв заслуговувала на вбивство?
Усі. Кожна з них.
Коли бачиш брехню, брехун теж стає очевидним.
Номер мого безпечного телефону, який знав лише ти,
був у Фальк.
-Я нічого їй не давав. -Їй?
Отже, ти визнаєш, що справді знаєш цю жінку.
Твоя зарозумілість зробила тебе недбалим, зраднику.
Вона знає, хто ти.
Вона вдерлася в твої записи, як і я.
До цієї миті
це був просто засіб підібратися до мене.
Але коли в неї урветься терпіння, вона прийде за тобою,
і її підхід буде набагато практичнішим.
Ти хотітимеш, щоб я пустив тобі кулю в голову.
Морґане, мені шкода.
Послухай, ти можеш це зробити.
Ми можемо це зробити. Ми стільки пережили разом.
Ти був наче батько для мене.
Я навчив тебе всього, що знав.
Нічого, трясця, не залишилося.
Ласкаво прошу в гру.
Містере Ґейнс.
Розкажи мені про свою частку, шість мільйонів за контракти.
Їхні гроші на офшорному рахунку, який веде до Києва, Україна.
А якщо розглянути всі жертви, пов'язані з Києвом, з'являється спільна тема.
Вони всі мають зв'язок з газопроводами.
А це мільярдна галузь.
Маріуш Ілліч.
Його компанія отримала всі великі будівничі проєкти за минуле десятиліття,
бо ми прибрали всіх, хто стояв на його шляху.
Включаючи його власного брата Якова.
Тепер він вважає нас зайвими кінцями.
Може, його племінниця Джонна дізналася, що скоїв дядько.
І якщо вона відстежила платежі дядька до нас усіх…
Але не знала, хто з найманців убив її татка.
Вона могла налаштувати нас проти одне одного.
Пабло Мартінез діє нестандартно.
Не використовує зброю, надає перевагу отруті.
«Без надії чи страху звір чи птаха кінчає свій вік…»
Жодних убивств за десять років. Після того зник.
Відтоді не виходив на зв'язок.
«Смерть свою чекає лиш чоловік
з надією й страхом…»
Він – самотній вовк. Ні дружини.
-«Помирав він не раз…» -Ні дітей.
«І не раз піднімався знову…»
Боже! Так!
Поцілуй мене.
Гаразд. Тепер можеш піти зі мною. Але я…
Дідько.
Кинь сокиру.
Кинь довбану сокиру. Повернися.
Повільно.
Спокійно.
Та дівчинка в домі. Це твоя донька?
-Де її матір? -Рак грудей. Два роки тому.
Тут лише ви двоє, самі?
Бери що хочеш.
Роби що хочеш зі мною.
Але моїй доньці лише чотири роки. Прошу.
Тобі пропонували контракти останнім часом?
Відповідай на кляте запитання.
Я не знаю, що це. Не знаю.
Скажи, який сьогодні день.
Сьогодні? П'яте травня.
Ти вбиваєш людей за гроші.
Я точно знаю, хто ти. Бляха, не бреши мені.
Інакше п'яте травня залишиться в пам'яті твоєї доньки
як останній день, коли вона бачила батька живим.
Я вбив одну людину.
Вісім років тому.
І кошмари залишили мене лише після народження доньки.
Що то була за робота? Розповідай.
Татку, ти казав, що морозиво за десять хвилин.
Так, сонечко. Татко йде.
Прошу.
-Хочеш розмалювати? -Не хочу.
Може, наступний малюнок. Я багато малюю.
Так, справді.
Обери собі горнятко.
Розкажи мені про останню роботу. Де вона була?
У Празі.
Я її завалив.
Додав сульфат талію до його кави.
Але доза була замала.
Він лежав у лікарні 18 днів.
Усе волосся випало.
Утратив майже 45 кілограмів.
Йому прорізали дірку в горлянці, щоб він міг дихати.
Я пішов до лікарні.
Посидів у каплиці.
Не знаю, за кого я молився – за нього чи за себе.
Після цього я зник.
Це був кінець.
Татку, чому ти сумуєш?
Я не сумую.
Татко просто розповідає сумну історію.
Ясно?
Розкажи мені всі подробиці, які пам'ятаєш.
Хтось нацькував нас одне на одного. Я хочу з'ясувати чому і хто.
Він мусить знати, що ти прийдеш за ним, врешті-решт.
Так, на це можеш розраховувати.
Ти не проти?
Синій – мій улюблений колір, але можеш використовувати.
Дякую.
Це й мій улюблений колір.
Сонечко, хочеш іще молока?
-Можна мені ще молока, будь ласка? -Так.
Тримайся подалі від вікон.
Може, ти й не отримав тих контрактів,
але за твою голову пропонують мільйон доларів.
У тебе є зброя?
У мене є домашній телефон.
Менше десяти людей знають номер.
І всі вони живуть не далі 30 кілометрів.
Я не використовую справжнє ім'я.
Я втік від минулого якнайдалі.
Що ж, минуле наздогнало тебе.
Вони прийдуть.
Юко.
Юко – майстриня бойових мистецтв, яку найбільше бояться за роботу з ножами.
І в неї, мабуть, задавнений батьківський комплекс.
Якщо її мішень – жінка, вона робить прямий удар у серце.
Але якщо це чоловік, вона повністю розрізає його.
Евісцерація.
Її єдина слабкість – дуже легко вдягається, без захисту.
Отже, якщо вдасться,
одна куля в груди навіки її заспокоїть.
У тебе все гаразд?
Чому так довго?
Дякую.
Це заради твого ж добра.
Татку, що відбувається?
Ходи сюди.
Одна куля, хай тобі грець.
Не хвилюйся.
Дідько.
Смерть прийшла на розмову.
На жаль, так.
Давно я не чув твого голосу, Фальк.
-Чи називати тебе Вікі? -Не називай мене так.
Моя смерть буде болісною?
Це тепле відчуття, наче м'яка ковдра.
Не затримуй його, і скоро заснеш.
Як дуже мило.
Скільки в мене часу?
Близько години.
Той факт, що я ще не мертвий,
дає мені зрозуміти, що тобі ще щось потрібно від мене.
Що саме?
Морґан Ґейнс. Я хочу його файл і мій.
У тебе вже є його файл. Ти хакнула мій комп'ютер.
У мене є офіційний файл.
Я хочу особистий. Той, який у тебе.
-Вікі… -Не називай мене так.
Схоже, ти забула, що я помираю. Навіщо мені щось тобі давати?
Через це.
Протиотрута.
Ні на мить у це не вірю.
Мені байдуже, віриш ти чи ні.
Але якщо хочеш жити…
Гаразд, дай-но мені подумати.
Тим часом я зроблю собі напій і…
Може, ти захочеш приєднатися. Можемо відверто побалакати.
Прошу, сідай.
Сядь.
Ти сядеш там. Я сидітиму тут.
Як забажаєш.
Не звинувачуй мене за спробу.
Я не звинувачую тебе. Ні в чому не звинувачую.
Минуле залишилось у минулому.
Дай мені те, що мені потрібно.
Ось, тримай. Твій файл, зашифрований.
Хто ще це бачив?
Ніхто.
Навіть Морґан?
Він теж.
Наскільки йому відомо, ти загадка й таємниця.
Немає.
А тепер…
Морґана, прошу.
Ця дівчина, ця жінка…
Вона розумна. Вона добра.
І вона нічого не знає, нічого не означає для тебе.
То нехай собі живе?
Трохи сентиментально, як на тебе.
Я помираю, Фальк.
Смерть може зробити людину сентиментальною.
Морґан був моїм протеже, як і ти.
І що б ти не думала, я не зраджу його.
Ти зрадив його раніше.
Але не цього разу.
Тож, якщо ти не проти,
дозволь старому заплющити втомлені очі
й насолодитися рештою вечора.
Нехай буде по-твоєму, старий.
Поглянь, що ти накоїв.
Ти…
щойно втратив привілей мирної смерті.
Відповідай, Колдвелле.
Чи можна поговорити з сеньйором Ківассо?
Хто це?
Морґан Ґейнс.
Маму вбили, коли тобі було чотири. Тато тебе покинув.
Прийомна опіка трохи неприємна.
На фіга мені моя історія? Я її прожив.
Королівський піхотинець, снайпер, якого взяв під крило Іан Колдвелл,
запропонувавши можливість убивати поганих людей для уряду.
Але то не завжди було для уряду,
а люди не всі були поганими.
Ти чудовисько, Фальк.
Чи називати тебе агенткою Вос?
Але ж Колдвелл і зміюка.
Ти знав, що він тобі брехав?
Що змінював історію жертви, перебільшував злочини,
пропускав дані про дітей, тих, хто їх любив.
Так, як, на мою думку, ти любив свою матір.
Час спливає.
Ти наступна, коли я вб'ю Райдера.
Думаєш, Колдвелл хотів позбавити тебе докорів сумління?
Ти вважаєш себе хорошою людиною, чи не так, Морґане?
Ти лише раб своїх емоцій.
У цьому ми відрізняємося.
Бо я вільна.
Хочеш дістатися до того, хто за цим стоїть, чи ні?
Мої співчуття, до речі, через Колдвелла.
Ми всі сподіваємося на смерть без страждань.
У цьому випадку
це було просто неможливо.
Але як шкода.
Я хочу вірити в існування хоча б однієї чесної людини.
У тебе принаймні є Софі.
Вона дуже гарненька.
Райдер подбає про неї.
У тебе гарний смак.
Привіт, я зараз не можу розмовляти.
Софі, ти мусиш зробити те, що я кажу.
Можна, я перетелефоную? Я щойно…
На тебе полюють. Тобі треба дістатися до схованку.
Позбудься телефону. Його можуть відстежувати.
Адреса – Віа Рома, 105, квартира 42Д.
Як це – хтось полює на…
Софі!
Дідько!
У школі Аркабалено активний стрілець.
-Потрібно поспішати. -Гаразд, виїжджаємо.
Софі!
Ти поранена?
Скажи мені, що за чортівня відбувається.
Гаразд. Ти заслуговуєш знати правду.
Коли я був молодим, то вступив у армію.
Я думав, що це справедлива справа, думав, що віддаю данину суспільству.
Виявляється, за порятунком життя стоїть багато бюрократії.
Я маю показати тобі дещо.
Коли я пішов з королівських піхотинців,
то зустрів чоловіка на ім'я Колдвелл.
Він став мені наставником.
Познайомив мене з цим світом.
Він був посередником з клієнтами.
Цим клієнтам треба було, щоб люди помирали.
Погані люди.
Убивці, ґвалтівники, корумповані чиновники.
З роками я заціпенів.
Усе втратило сенс.
Доки ти не з'явилася в моєму житті.
Ти все змінила.
Показала мені життя,
якого, на мою думку, я не заслуговував.
Тепер я мушу битися, щоб захистити тебе.
Бо я кохаю тебе, Софі.
Я вагітна.
Я їду завтра.
На кілька тижнів поїду до матері в Лісабон.
А потім повернуся на роботу, до свого життя.
Що б це не було, ти мусиш це зупинити.
Ти їдеш сьогодні.
Отже?
Цього разу два.
Два пальці однієї людини?
Ні, тут чоловічий палець…
…і жіночий палець.
У що ти вплутався, старий?
Чому обрав такий важкий вихід?
Господи.
Тебе точно не любили в дитинстві.
Усе зрозуміло?
Ми знаємо, з ким маємо справу. Стріляємо на ураження.
Уперед!
Щойно отримали кадри із супутника.
Райдер і Морґан на місці.
Не хвилюйся, Джонно. Кошмар припиниться сьогодні.
-Ми дістанемо його. -Гаразд.
Я відвезу тебе в аеропорт.
У ньому стрихнін.
Смертельно і дуже, бляха, болісно.
Може, присядеш?
Нічогенька в тебе тут колекція.
Твоя фірмова нотка, еге ж?
Певен, якщо глибше копнути, тут знайдеться палець Якова Ілліча.
Я не знаю цієї особи.
Бляха, не бреши мені.
Добре, що стрихнін не шкодить мозку.
Тож ти розумітимеш,
як усі м'язи твого тіла скорочуватимуться одночасно.
При найменшій стимуляції біль посилюється.
І тут настає моя черга.
Отже, давай довбані відповіді,
і я позбавлю тебе клятих страждань!
Бо вона теж до тебе дісталася?
Сказала, що у ваших спільних інтересах
співпрацювати?
Маленький сувенір.
Уперед!
-Прикрийте мене! -Ходімо!
-Прикрийте мене! -Хутко!
-Уперед! -Рухом!
Він тут!
-Капітане! -Ідіть!
Прикрийте мене!
Капітане!
-Рухом! -Уперед!
Він тут!
Уперед!
Геть з авто!
Уперед!
Усе закінчилося! Виходь з автівки з піднятими руками!
Рухом!
Де він?
Знайдіть його тіло.
-Викличте дайверів. -Слухаю.
Так, течія річки має віднести тіло на південь.
Уже знайшли мене? Чи підказати?
Пізніше перетелефоную.
Правила тієї гри в брехню, у яку ми грали –
ти ж їх пам'ятаєш?
Справді обов'язково викрадати мене знову?
Просто пришли електронку чи зателефонуй.
Бляха, ти й гадки не маєш, хто та жінка, яку ти захищаєш.
Агентка Вос і Фальк – одна людина.
Вона використовує тебе, щоб убивати людей.
Гаразд, поїхали.
У мене є план, як її зупинити, але нам треба вирушати.
Ти мені допоможеш, хочеш ти цього чи ні.
Ну ж бо, Леоне, ти ж хороша людина.
Де вона може бути?
Знаючи її, чекає на твоє тіло.
Інспекторе Леон.
Вибачте, що зателефонував пізно. Ми знайшли його тіло.
Покажіть його обличчя.
Вибачте, що перебиваю,
Фальк, агент Вос, як там тебе звуть.
Може, поясниш Леону, хто ти насправді?
Яке ти розчарування.
Офіцер поранений. Потрібна підмога. Негайно відрядіть людей!
Бригаду сповістили про інцидент близько 0:30 ночі за місцевим часом.
Невідомо, чи інцидент був випадковим, чи навмисним.
Будівельний магнат Маріуш Ілліч отримав урядовий контракт.
Покійний брат магната Яків Ілліч
заснував газовидобувну імперію незадовго до своєї передчасної смерті.
Донька Якова Джонна Ілліч
підтримує кампанію свого дядька Маріуша.
Завтра в Празі відбудеться офіційне святкування.
Дякую, Максиме. На сьогодні все, можеш іти.
Ти щось забув?
Не рухайтеся.
Радий знайомству, Джонно. Чи називати вас Маат?
Маат? Я не знаю цієї особи.
Авжеж, знаєте.
Ви влаштували цю гру заради помсти.
Але насправді вашого батька вбив ваш дядько.
Ні. Він заплатив такому, як ви.
Як ви заплатили нам усім, щоб ми повбивали одне одного.
За шість мільйонів можна купити багато тіл.
Це не так.
Ці гроші мали зупинити мого дядька й арештувати всіх вас.
Арештувати нас?
Як?
Дядько тримав мене поруч, щоб контролювати.
Зробив мене частиною своєї машини.
Масовий убивця захопив владу над цілою країною.
Він любив виставляти мене напоказ.
Бідна сирітка, яку він урятував.
Але якби я показала сумніви,
він би й мене замовив.
Так він вирішував проблеми.
Я допомагала їм це закінчити.
-Кому допомагала? -Агентам.
Яким агентам?
Джонно Ілліч. Агентка Вос.
Я переймаю керування розслідуванням.
Інспекторе Леон, ви мій прямий підлеглий.
Отже, тут є все?
Так. Усе, що я змогла зібрати щодо кола найманих убивць дядька.
Цілі, перекази грошей.
Він зберігав усі зашифровані записи.
А як щодо нього? Фалька?
У вас є щось на нього? Його справжнє ім'я чи…
Ні, він добре замітає сліди. У нас нічого на нього немає.
Ви це показували ще комусь?
Ні.
Мені дуже шкода через вашого батька.
Якби в нас було достатньо грошей для наживки,
ми могли б запропонувати контракт кожному з цих убивць,
а потім створити уявну наживку, щоб вони її вбили.
Винадили б їх з тіні й схопили.
Скільки грошей вам потрібно?
Головна слідча – ви знаєте, хто вона?
Агентка Вос.
Не ім'я, яке вона вам назвала, а хто вона насправді.
Ви передали ті файли Фальк.
Це жінка, яка вбила вашого батька.
Ні.
Ні!
Коли вона це зробила, вона не могла ризикувати викриттям.
Тому повинна була позбутися доказів.
Тобто вашого дядька, найнятих ним убивць і вас.
Тому вона створила смертельну гру,
якою могла маніпулювати під прикриттям агентства.
Навіть використала Леона, нагодувала його байками, які він розповів нам.
Але це не…
Палець мого батька був відрізаний.
Фальк імітує дії інших найманців.
Вона імітувала Райдера, щоб заплутати слідчих.
Усе, що вона зробила, мало призвести до спроби вбити мене,
або щоб я прийшов сюди й убив вас.
А як щодо грошей? Де вони?
Немає.
Агентство не має жодного запису про це, як і про наші зустрічі.
Отже, гроші нікому не пішли.
Фальк забрала всі гроші.
Годину тому я отримала повідомлення від агентства.
Мені сказали, що агентка Вос мертва.
Вона була на місії в Італії, де в неї стався серцевий напад.
Софі.
Це я. Усе гаразд.
-Усе закінчилося? -Сподіваюся.
Мені не подобається ця відповідь.
Боже, що вони з тобою зробили?
Усе гаразд.
Заживе.
Послухай, я не можу бути довго.
Куди ти йдеш?
Повернуся на квартиру. Візьму одяг.
Зроби мені послугу. Тримай двері замкненими.
Якщо хочеш зникнути, я цього не хочу.
Ми залишимося разом.
Ти мені обіцяв.
-Дівчинка? -Наша донька.
Дурне дитя.
Морґане, знаєш, яка твоя найбільша помилка?
Ти хочеш жити.
Не просто вціліти,
а жити.
Кохати. Піклуватися.
Це робить тебе вразливим. Робить слабким.
Якщо бачиш ціль, не вагайся.
Ні.
Спершу ти страждатимеш.
Як і я.
Як ти це казав?
«Відчути наслідки того, що вчинили».
У нас незакінчені справи.
Один останній контракт не виконаний.
Ти себе вб'єш.
Ця розмова закінчена.
Ми з тобою краще за інших знаємо, що у кожного життя є ціна.
І я знаю ціну твого.
Краще біжи швидко.
Щоб не пропустити шоу.
Леоне, Фальк жива. У неї Софі.
Ти мені потрібен.
Надсилаю тобі адресу. Будь там.
Софі?
Софі!
На твоєму місці я б не рухалася.
Якщо забереш ногу з дроту, підірвешся.
Здається, у нас залишилося менше п'яти хвилин.
Дай мені пістолет.
Ну ж бо, давай пістолет.
Дідько!
Молодець.
Отже, ми маємо зіграти в останню гру.
Гра позаду. Вона закінчилася. Ти перемогла.
Відпусти її. Більше нічого немає.
Ось у чому суть.
Це зворотний відлік до зупинки бомби.
Отже, за чотири хвилини ти будеш у безпеці,
але Софі потоне.
Тобі треба прийняти рішення.
Або ти дивишся, як помирає мати твого ненародженого дитяти,
або ти даєш бомбі вибухнути,
і ви всі помрете разом, а це романтично.
Який би вибір ти не зробив, я виграю, ти програєш.
Гра моя.
Хто це – хлопчик чи дівчинка?
Уже придумала ім'я?
Бо Фальк крутеньке ім'я.
Агов.
Нумо, піднімайся.
Уставай. Повернись. Покажи мені обличчя.
Розважайся. Бувай.
Софі!
Зберігай спокій.
Спокійно, крихітко.
Леоне.
Допоможи. Прошу!
Швидше, Леоне!
Софі, залишся зі мною.
Тримайся. Ще кілька секунд.
Гаразд.
Люба, залишся зі мною.
Не смій помирати! Дихай!
Отямся.
Не вмирай, люба. Софі, отямся!
Люба. Гаразд. Усе добре.
Люба. О боже.
-Клятий виродок. -Ні. Софі, це я!
-Ти сказав, що ми в безпеці! -Софі, це я! Гаразд.
-Ти сказав, що ми в безпеці. -Усе гаразд. Тепер ми в безпеці. Добре.
Тепер ми в безпеці. Гаразд.
Просто дихай. Гаразд.
Я думав, що втратив тебе, люба.
Усе гаразд.
Усе добре.
Я мушу це закінчити.
Покажи тій курві.
Допоможи Леону. Виклич швидку.
Фальк!
Переклад субтитрів: Олена Скібіцька