Nå gjelder det, Hugo.
Du skal selge huset. Du klarer det. Ingenting annet betyr noe.
- Hei, Monique. Fin dag, ikke sant? - Det er det vel.
- Er du på jakt etter et hus? - Ja, det er jeg.
- Er det du som selger hus? - Ja, jeg har et perfekt hus til deg.
- Det er litt lite. - Det er større på innsiden.
Denne episoden av Bluey heter "Spøkelseskurven".
Legg merke til det vakre tregulvet.
- Bor det noen her nå? - Ja, men de er ikke hjemme.
- Er alt i orden? - Jeg kommer straks.
Hva gjør dere her? Dere skulle jo spille boule!
- Phyllis avlyste. - Ja, hun står på vannski.
Stikk, fossiler. Jeg prøver å selge huset.
- Vi vil ikke at du skal selge det. - Ja.
Vi har snakket om dette. Det er ikke opp til meg.
Barna dine setter deg på gamlehjem.
- De ba meg om å selge huset! - Frekke unger.
Dere må snakke med dem. Bare la meg gjøre jobben min.
- Men vi har bodd her i 50 år. - Nei, det har dere ikke.
- Dere vant det i et lotteri i april. - Gjorde vi det?
- Hold dere unna, ok? - Ok, det skal vi.
Kom inn.
Her har vi en fantastisk...
- Kom deg ut av huset vårt! - Få dem bort!
- Ikke se dem inn i øynene. - Kjeks!
- Hva var det? - Ingenting. Skal vi se på kjøkkenet?
Komfyr, kjøleskap og skuffer som kan åpnes og stenges.
- Videre til stua. - Vent, er benkeplatene av eik?
- Her kommer de gamle damene! - Nei!
Ok. Jeg spurte bare.
Vil du ikke se på den romslige spisestua? Jeg kommer snart.
- Hva driver dere med? - Vi sa jo det!
- Du selger ikke huset vårt. - Slapp av.
- Jeg tror ikke hun er interessert. - Jeg er interessert.
Nei, slemme gamle damer!
- Og hvem er dette? - Det er...
- Rita og Janet. - Det er vårt hus.
- Ikke så lenge. Jeg vil kjøpe det. - Mener du det?
Men har han fortalt om...
Det spesialdesignete badet? Nei, men jeg kan vise det.
Ingen fare. Jeg vil kjøpe det.
Jeg har ikke sett noe som avskrekker meg.
- Nei. - Hva var det?
- Ingenting. La oss se soverommene. - Nei, jeg hørte noe.
Det er bare spøkelseskurven.
- Spøkelses hva? - Spøkelses ingenting!
Kom igjen. La oss se på vinterhagen.
Dette er vinterhagen. Dette er rommet, og det er ute.
Jeg syntes jeg hørte noe.
- Du gjorde det! - Nei! Ser du? Det er ingenting.
Se på det fine badet i kolonistil.
Veldig fint.
Kom igjen. Ut gjennom det originale vinduet.
Vi er i andre etasje! Jeg hopper ikke ut av et vindu.
Hva er den lyden?
- Spøkelseskurven. - Janet!
Spøkelseskurven følger med huset.
Og jeg må advare deg. Han liker ikke unge mennesker.
- Hugo. - Det er sant.
Huset er hjemsøkt av en spøkelseskurv. Beklager.
Jeg burde sagt det, men jeg ville så gjerne selge huset.
Du lyver som en gal!
- La oss komme til bunns i dette. - Nei!
- Her er spøkelseskurven din. - Hei, vennen.
Rita? Er det deg?
- Vent litt. Er du spøkelseskurven? - Ja.
Jeg har prøvd å selge i seks uker, men alle fryktet spøkelseskurven.
Og det var deg hele tiden!
- Rita, hvordan kunne du? - Det var ditt verk, ikke sant?
Vi vil ikke flytte! Du får ikke selge huset.
- Jeg tar det. - Mener du det?
Bli kvitt de gamle damene, så har vi en avtale.
- Rumpa mi! - Og her er pengene dine. Takk.
Jeg greide det. Jeg solgte det. Jeg solgte det.
Jeg er be...
- Det er ikke personlig. - Vi vet det. Det er bare jobben din.
Hun virker hyggelig.
- Få de gamle damene bort fra plenen! - Eller kanskje ikke.
- Reis deg opp, Rita. - Takk, Janet.
Kom igjen. Vi får vel gå til sykehjemmet.
- Unnskyld? - Vi må gå, sa jeg!
Bare litt bønner i tomatsaus, kjære.
Ha det.
Vent.
Gjør akkurat som jeg sier for en gangs skyld.
Å eie huset sitt.
Nei, det er en spøkelsestrillebør.
Hva skal jeg gjøre?
- Forsvinn. - Ja, selvfølgelig.
Det er best jeg forlater huset for alltid.
For det er en spøkelsestrillebør-
og ikke bare noen gamle...
- Hei, kjære! - ...damer?
Vi glemte Jeremy. Beklager. Vi skal ikke plage deg mer.
Men hvis dere er der, betyr det at dette er en ekte...
...spøkelsestrillebør?
- Fungerte det? - Ja. Takk, unge mann.
Det går bra.
Men jeg kan ikke gjøre det hver gang.
TIL SALGS
Tekst: Tone Hansen