Mamma.
Pappa.
Bingo.
Bluey.
Sådär. Städat.
- Bluey. - Vad?
- Jag har precis städat. Vad gör du? - Lägger pandapussel.
Men pappa ska ju snart ta er till Trampolinium.
Det går fort, bitarna är stora. Titta.
Okej, men lova att du plockar undan när du är klar.
Jag lovar.
- Okej, Trampolinium - Ja.
- Bluey. Pusslet? - Jag är inte klar.
- Pappa, kan vi åka till biblioteket? - Nej, vi ska till Trampolinium.
- Men efteråt, då? - Ja, okej. Vi kan åka dit efteråt.
- Lovar du? - Ja, jag lovar.
Hurra!
- Dags att gå, ungar. - Åh, nej.
- Kom, det är nästan middagsdags. - Bara en minut till.
- Ni har fått 21 minuter till. - Spring, Bingo.
Nu räcker det. Jag kommer.
Hallå. Kom tillbaka. Sluta.
- Kan vi åka till biblioteket nu? - Nej, det är stängt.
Men du sa ju att vi kunde åka dit efter Trampolinium.
Ja, men vi stannade mycket längre än jag trodde.
- Men du lovade. - Tusan.
Det här avsnittet av Bluey heter "Promises".
- God natt, ungar. - God natt, pappa.
- Är du fortfarande sur på mig? - Du sa att vi skulle till bibban.
Det var stängt.
Du lovade att du inte skulle bryta löftet.
Ja, jag vet, men...
- Varför är inte pusslet undanplockat? - Fort. Göm dig.
- Var är hon? - Vem då?
Tjejen som bröt sitt löfte om att plocka undan pusslet.
Åh, vad intressant. Bröt Bluey sitt löfte?
Du bröt ju ditt löfte, så jag kan bryta mitt.
- Va? - Det är sant. Pappa bröt sitt löfte.
Biblioteket var stängt.
- Vi har visst ett löftesproblem. - Ja.
Okej, från och med nu lovar ingen nåt mer.
Men du lovade att du alltid skulle älska oss.
Jag har inte tänkt igenom det här.
Man får fortfarande lova saker, men man måste hålla löftena.
Okej. Ja, det är vettigare.
Bluey, från och med nu håller vi våra löften.
- Vad som än händer. - Vad som än händer.
- Okej, god natt, allihopa. - Pusslet.
Kom, ungar. Skynda på.
I morse sa jag till Bingo att skynda sig och hon sa: "Jag skyddar mig ju."
Pappa, kan du leka småbarn med oss på biblioteket?
Jag leker vad som helst om ni skyndar er.
- Lovar du? - Jag lovar. Kom nu.
Bingo, pappa lovade att leka småbarn på biblioteket.
- Ja! - Vänta, vad är det för lek?
Är det här småbarn?
Ja, man går överallt på knäna.
- Jag vägrar. - Men ett löfte är ett löfte.
Okej.
Ursäkta mig.
Här nere.
- Hej. - Mig söker böcker till stora killar.
- Bredvid tidningarna. - Tack.
Ursäkta, kan du hjälpa min lillebror?
- Ja. Varsågod, unge man. - Läs för mig.
- Det var kul. - Ja, ja.
- Bra att du höll ditt löfte. - Tack.
På tal om det, Bluey, får jag lägga mina böcker i din väska?
Visst.
Lovar du att det går bra? Det är bara två.
- Ja, jag lovar. - Bra. Här är de.
Va?
- Vänta. De här böckerna är tunga. - Tack, Bluey. Du är bäst.
Hör på, ni två. Ni får inte använda löften för att lura varandra.
Hela poängen med löften är att bygga förtroende.
Finns inget förtroende är inget av det här möjligt.
- Va? Inget i hela världen? - Inget.
Inga bibliotek, vägar, kraftledningar.
Inga kraftledningar?
Det vet jag inte. Vi skulle nog ändå ha kraftledningar.
Nej, det skulle vi inte.
- Mamma har rätt. Inga löftestrix. - Okej.
- Får vi leka på lekplatsen? - Ja, snälla, får vi det?
Ja, men det är nästan lunchdags, så vi åker när jag säger till.
- Okej, mamma. - Lovar ni?
Vi lovar.
Flyghund.
- Det är nog min tur. - Det är min tur.
Bluey, hjälp.
- Hur går det, Bingo? - Jag kommer inte ner.
- Klättra ner samma väg du gick upp. - Det är för högt.
I morse sa jag till Bingo: "Snälla, sluta gnälla"-
och hon sa: "Men jag har ju precis börjat."
- Mamma, Bingo tar sig inte ner. - Kära nån.
- Kom, Bingo. Hoppa till mig. - Jag vill inte.
Det är okej, vännen, jag tar emot dig.
- Lovar du? - Det gör jag. Jag lovar.
Kära nån.
- Nu kör vi. - Bluey, lunch. Dags att gå.
Idag bad jag Bingo städa undan sina pärlor-
och hon sa: "Jag är inte intresserad av det."
Berättar ni historier om oss när vi sover?
Gå och lägg er!
Jag lovar att alltid älska dig.
Text: Elisabet Berg