DrSi predstavlja STOPNJA SMRTI
ROY PROTI GOSPODU "DOBRO JUTRO" PRITISNI START
POIZKUS ŠT. 139
Zbudi se. Glavo gor.
Čevlji, hlače. Vstani. Majica.
Na tvoji levi. Jaz bom vzel to.
Blokada, udarec. Vzemi mu nož.
Zgrabi ga, vrzi na tla.
V redu. Bi kdo kavo?
Si predstavljate, da bi se vsak dan zbujali
z naključnim kretenom, kot je g. "Dobro jutro",
ki te poskuša razkosati s prekleto mačeto. Brez heca.
To bi lahko bilo nekaj časa zabavno. –Prekleto, mrtev si!
Ko je šok minil,
ko sem enkrat spoznal, kaj, za vraga, se dogaja,
po skoraj 140. poizkusih, je postalo prekleto dražljivo.
Zato sem hotel, da se to ustavi.
Ampak sem vedel, da se ne bo.
Veste, kako ljudje rečejo: "To lahko storim z zaprtimi očmi."
Vedno pomislite, kako kretensko zvenijo. Ampak … No, kakorkoli že.
Poglejte.
Oprosti, prijatelj, zamenjali so te zame.
Ne glede na to, kolikokrat sem videl, da se to dogaja v mojem stanovanju,
si ne morem kaj, da ne pomislim: "Jebi se, to je najeto stanovanje."
Lastnik je itak kreten in mi nikoli ne bo vrnil mojega pologa.
Ni bilo vedno tako.
Včasih sem bil srečen. Res sem bil.
Imel sem ženo, ki sem jo imel rad,
zdaj pa sem samo zajeban.
Sranje, moram skočiti.
Ta tovornjak sem zgrešil natanko 22–krat.
Veste, kakšen je občutek, ko padeš iz 4. nadstropja na ulico?
Prekleto boli. Takšen je občutek.
G. Popularni v Dodgeu kriči, kot da ga vsakič dajejo iz kože.
Avto mi bo ukradel! –Ja, tako je.
Naslednji kreteni, ki me poskušajo ubiti, so v tem avtu.
Lahko prehitiš to množico? –Ne uči me voziti.
Ne učim te. –Voznici Esmeralda in Pam.
Nimam pojma, ali sta to njuni pravi imeni, ker ju nisem nikoli pozdravil.
Po tem avtobusu je šlo vse gladko in lahko …
Počakajte malo … Sranje, nisem še prišel do avtobusa?
Nisem.
Bog?
Naj se vam ne smilim.
POIZKUS ŠT. 79
Takšna sranja se dogajajo vsak dan.
Včasih sem se pritoževal, da je vsak dan videti enako. In potem je prišel 9. maj.
In zdaj je vsak dan enak.
Isti krik me prebudi, isti seronja maha z mačeto.
Vse je v glavnem isto, z majhnimi razlikami.
Prekleto!
Ena stvar, ki se nikoli ne spremeni.
Umrem. Vsak dan.
Umrem.
Tu je nekaj vrhuncev.
Resnici na ljubo sploh ne vem, zakaj me hočejo ubiti,
ali kako sem si to zaslužil, ampak kar naprej poskušajo. Spoznali ste Pam.
Ubila me je 14–krat, preden sem ji lahko ušel.
POIZKUS ŠT. 69
Ta mala kurba z angelskim obrazom je znana kot Guan–Jin.
Kako poznam njeno ime?
Jaz sem Guan–Jin!
In Guan–Jin je to storila. –Njeno ime pomeni Boginjo usmiljenja.
Kar je precej ironično.
POIZKUS ŠT. 88
Temu malemu drznemu pizdunu pravim Kaboom.
Kaj dogaja, lepotec? –Kaj počneš, prekleti škrat?
Ta odnos mi ni všeč.
Vsem sem dal vzdevke: Pam, Smiley, nemški dvojčki, Roy št. 2,
za koga se je izkazalo, da je seronja, ki je videti popolnoma enako kot jaz.
POIZKUS ŠT. 104
Včasih mi jih uspe ubiti.
Ampak to ni pomembno.
Na koncu me vedno najdejo in dobijo. –Jaz sem Guan–Jin!
In Guan–Jin je to storila.
Ne vem, kako je to mogoče, in zakaj se mi to zgodi še isti dan.
Nikoli nisem imel časa, da bi to ugotovil. Pizdarija se začne takoj, ko odprem oči.
POIZKUS ŠT. 48 V TEKU
Jemma je edina ženska, ki sem jo kdaj ljubil,
in edina oseba, ki pozna vse odgovore, ki jih iščem.
Prosim? –Iščem dr. Jemmo Wales.
Kdo kliče? –Njen mož … njen fant Roy.
Stotnik Roy Pulver, slavni član Odreda Delta.
Kdo ste vi? –Polkovnik Clive Ventor. –Jemminin šef.
Do pred kratkim. –Je tam?
Ne, žal je ni tukaj. –Veste, kdaj se vrne?
Bolj kozmično vprašanje boste morali nasloviti na višje sile.
Mrtva je. –Kaj?
Ne maram objavljati slabih novic,
toda gdč. Wales je sinoči hudo padla in si zlomila vrat.
Nesreča v laboratoriju. Pozno je delala, verjetno je bila izčrpana.
Ne …
Lahko vprašam, kje si ti?
Ena. –Dve.
To ni bila prekleta nesreča. –Tri!
Zakaj je mrtva? Kdo jo je ubil? Nikoli nisem živel dovolj dolgo, da bi izvedel.
Dobro, kje smo ostali? Ja, avtobus.
Hudiča!
Izgleda precej odločen. –Draga, tu imamo kavboja.
Morala ga bom jemati bolj resno.
Kaj, za vraga …
Jebi se!
Prekleto!
Ne … Mislim, da sta si to zaslužili.
Hej, Roy. –Živjo, Jake.
Izgledaš kot bi se smrt posrala. Kaj se ti je zgodilo?
Vstal sem na napačno nogo. V redu sem, Jake.
To se mi dogaja ves čas. Lahko dobim tisto veliko steklenico žganja?
Veš kaj, Jake? Daj mi kar dva. –Dva? Jezus Kristus!
Glej ga, glej, g. "Brez jeter." Hecam se.
Anonimni alkoholiki, kajne?
Veš, da danes ne pijem, ne, Jake? –Ker ti jutri ni zagotovljeno.
Prekleto prav imaš, kolega. Prekleto prav.
Ti otroci gledajo, da se razburjajo. –Kako lahko piješ tako?
Kako ne bi? –Ti že veš.
Veliko strokovnjakov za domačo varnost, in naj te spomnim, da sem eden izmed njih,
menijo, da bo destilirani alkohol tarča prihodnjega 11. septembra.
Pri nas je pijanih ljudi nekje okoli 38 odstotkov,
zato bi morali izbrisati … –Ta bedak se imenuje Dave.
Dave je strokovnjak za varnost v zasebnem podjetju.
In ne glede na to, kaj mu odgovorim, ko me vpraša, kako lahko tako pijem,
vedno začne z istim zafrknjenim govorom.
Vem, kaj bo rekel, od besede do besede.
Vem, kaj vse se bo zgodilo od trenutka, ko vstopim.
Ob 11.05 vstopi ta Kitajka, ki je znana kot mečevalka.
12–krat je bila svetovna prvakinja. –Sranje! To je Dai Feng.
Ali veste, da je ena najbolj znanih … –Kitajskih mečevalcev?
12–kratna … –Svetovna prvakinja.
Sem ti že povedal o njej? –Stokrat. –Res? Ne spomnim se.
Jaz pa se. –Pedro, postavi mizo za mojstrico Feng.
Živjo. Sedite, prosim.
Mojstrica Feng je razlog, da moram vsak dan priti do šanka.
Če pridem pozneje kot ob 11. uri, bo zasedla zadnji prosti sedež v baru.
Sranje. Strmela je vame.
Si že kdaj bil z žensko? –Prosim? –Si že bil z žensko?
Lovim ribe, če veš, kaj mislim.
Večja verjetnost obstaja, da ti bo penis zrasel na čelu, Jake.
Nekje okoli poldneva … Dobro. Za naslednje mi je malce žal.
Vseeno ga rad gledam, kako se lomi na tleh. Žal mi je.
Vem, da bi ga moral opozoriti, ampak to je tako prekleto smešno,
Pa še v teh zadnjih dneh nisem imel ravno veliko razloga za smeh.
Ne moreš prijaviti poškodbe pri delu, Pedro. Nihče ti ne bo verjel.
Ob 12.20 Dave končno odide na delo.
Upaj, da se teroristi ne bodo odločili zastrupiti svetovne zaloge žganja, Roy.
Še prej pa mora nekaj povedati čez mene.
To je preveč. –Sedi, Dave.
Prosim? –Želim ti povedati zgodbo.
Hudiča, danes sem pijan. Majhen preobrat v vojni zgodbi.
Začel sem govoriti o drugem času, ko sem umrl, ker sem preveč pil.
Si že bil kdaj ustreljen v obraz, Dave?
Jaz sem bil ustreljen v obraz.
Zanimiva stvar se mi je zgodila, preden sem umrl.
Od takrat je minilo nekaj časa.
Krogla je bila kalibra 45.
Zadeli so me sem, čisti strel. Krogla je končala v mojih ustih, skoraj nedotaknjena.
Spomnim se, da sem poskusil zrezek.
Ja, res dobra rebra.
Ne dolgo po tem, ko sem bil spet živ,
sem si rekel: "Sranje,
tisto je bil moj jezik, ki ga je skuhala vročina krogle. "
To sem okušal. Svoj jezik.
Lahko verjameš v to sranje? Prekleto neverjetno.
To je resnična zgodba, Dave.
To je bilo smešno, prijatelj. Si kdaj pomislil, da bi ostal trezen?
Razumem.
Natanko ob 12.47 … Ne, k temu se bom vrnil malo kasneje.
Približno 15 minut prej se imam lepo
in počutim se prekleto dobro.
Če lahko pridem do tega lokala, lahko pijem, dokler me ne najdejo.
Lahko se popolnoma zajebem
in ničesar ne čutim.
12.47. Te točke mi nikoli ni uspelo prestopiti.
Zakaj dovolim, da se to zgodi? In zakaj ne?
Ker zunaj tega lokala, ne glede na to, v katero smer tečem,
in kako težko se borim, po 12.47 nisem nikoli preživel.
Vedno me ubijejo.
Mnogo kretenov, ki jih še nisem nikoli srečal, me ubije z razlogom,
ki ostaja skrivnost.
Moja punca je mrtva.
Izginila v trenutku, daleč onkraj tega, kar lahko dosežem.
Zaljubljen sem v zanko smrti dneva, ki se nikoli ne konča.
Vem, da mi pitje pri tem ne pomaga,
ko se vsak dan konča tako.
Zdaj potrebujem načrt. Nekdo mora to plačati.
Oni imajo vojsko. Jaz imam samo čas.
Včeraj je bilo pred nekaj meseci.
VČERAJ
Super.
Ja, dobro je.
Me lahko pustite samo, prosim? –Seveda.
Mojbog.
Poglej se.
Živjo. –Zdravo.
Ali imaš alergično reakcijo na telefone?
Pravkar sem se vrnil. Moj mobilnik je bil izklopljen, in nisem imel možnosti,
da bi plačal stacionarni telefon … –Potem so ti ga tudi izklopili? –Ja.
Srečo imaš, da me sploh lahko kontaktiraš. –Ja.
Da te najdem v baru v pritličju tvojega stanovanja, imam veliko srečo.
Kakšne bi bile možnosti?
Živjo, sarkazem. Kako si, neznanka? Dolgo se nisva slišala.
Kaj je to? –Prinesel sem življenjepis.
V tiskalniku je zmanjkalo tonerja, zato je del o Odredu Delta težko prebrati.
Bo to zmanjšalo moje možnosti?
Pridi sem.
Tu se nosijo uniforme. Zato, samo … –V redu, kul.
Preprosto moram … –Ker niso …
Saj niso kostanjeve barve, kot varnostniki v nakupovalnem središču? Ne prenesem jih.
Kostanjeve, kot je moja obleka? –Tvoja obleka mi je všeč. Seksi je.
Samo pravim. –Dobro. –Mimogrede … Kakšna je plača tu?
Se ti kaj sanja? Dobim zdravstveno zavarovanje,
ker že imam status quo o bojnih zadevah.
Kaj počneš tukaj? Izgleda precej veliko.
Se že dolgo ukvarjaš s tem? –Upam, da dovolj dolgo.
Kaj sploh je to? –Pet let neprespanih noči in nenehnega raziskovanja.
In mi pomeni več, kot si lahko predstavljaš.
Kaj pa dela? –Kaj dela?
Sprosti ves čas in prostor.
In uniči cel planet, če se uporabi nepravilno.
Brez heca? Nekaj podobnega sodnemu dnevu?
Verjetno si pod velikim stresom.
Joj, poglej si Joeja.
Tako je že zrasel, Jemma.
Te moti, če vzamem to?
Imaš še kakšno od fotografij? –Seveda, vzemi. Koliko tehtaš?
Sem na posebni paleo dieti, zato tehtam približno 80 kg.
Še vedno piješ? –Ja. –Dala bom 82 kilogramov.
Si pomislila, da bi mu povedala?
Veliko bi mi pomenilo, če bi mu lahko povedala, Jemma.
Iskreno, kaj pa bi imel od tega? Večino njegovega življenja si bil odsoten.
Zakaj to praviš na tak način? Kot da ga zdaj ni vredno spoznati?
Moje delo me je odneslo od vaju. –Tvoje delo? –Ja. –Tvoje delo?
To življenje ti je bilo všeč veliko bolj kot ideja, da bi ga delil z nama.
Streljanje je veliko bolj razburljivo kot plenice in kombiji.
Seveda je to tvoj nasprotni argument, in to tudi dobro veš.
Sem samo kreten, ki ga ni bil zraven, kajne?
Kako je to še važno, Roy?
Šla sva naprej, se odločila, in Joe te vseeno obožuje.
Me obožuje? –Ja.
Kaj pravi o meni?
Kaj hočeš, Roy?
Izgubil sem te.
Vem, da sem ga usral. S tem sem se sprijaznil.
Prosim, ne dovoli, da se isto zgodi mojemu sinu. To je vse, kar iščem.
On je najin fant, Jemma.
Dr. Wales. –Samo sekundo. Oprosti, Brett.
To je Roy. Roy, to je Brett. Brett je vodja varnosti tu v Dynowu.
Vaša pisarna je na omejenem območju, dr. Wales.
Zato je dostop prepovedan. –Jasno sem rekla polkovniku,
da bom sprejela obiskovalce, ki se mi zdijo sprejemljivi.
Pravkar sem pustil življenjepis, korenjak. Vse je v redu.
Trenutno ne zaposlujemo nikogar.
Stotnik Pulver. –Povej mu, da pridem čez minuto.
Polkovnik vas čaka.
Kakšen kreten.
Nisi rekla, da zaposlujete? –Zaposlujejo. Zaposlujemo.
Jaz zaposlujem.
O čem govoriš?
To je zelo specifična varnostna podrobnost.
Kot črna skrinjica? Nekaj skrivnega? –Še nad tem. –Res?
Kdaj začnem?
Hitreje, kot si misliš.
Preberem človekovo biografijo in vidim razlog za zaskrbljenost.
Ne zdi se mi nevaren.
Nihče ne opazi muhe, dokler ne zmoti dobre juhe.
Na njem je nekaj, kar mi ni všeč.
Ima to … lastnost.
Katera lastnost je to?
Človek, ki pomanjkanje talenta kompenzira s pretiranim delom in energijo.
Tip na igrišču, ki sem ga sovražil, ko sem odraščal.
Preverite njegovo servisno zgodovino. Če bo kaj izstopalo, želim, da mu sledite.
Če začne delati težave, bomo poskrbeli zanj.
In poiščite nekoga zunaj običajnih kanalov.
Da tega nihče ne bo povezal z nami. Bolj kot je lastnost naključna, bolje bo.
Poiščite nekaj pravih čudakov.
Grem od tod, srknil bom vino … –Samo, da ti uredim lase. –Jemma!
Krvavim. –Si dobil moje rojstno dnevno darilo, Roy?
Kaj delaš? Tako čudno se obnašaš. –Si dobil darilo? Poslala sem ti ga.
Ne vem. Nisem preveril. –Preveri, prosim. Pred nekaj dnevi sem ti ga poslala.
Bom preveril. Seveda bom.
Dr. Wales, lahko pridete za trenutek?
V bolnišnico moram. –Takoj pridem, polkovnik.
Vzela si mi kri. –Poslušaj me zdaj, Roy.
Vem, da se v zadnjem času nisva videla pogosto,
in vem, da sva ubrala različne poti. –Toda … –Pomembno je, da me poslušaš!
Kar govori. –V redu. Pozabila sem, kako težko je to lahko.
Joe je zelo podoben tebi.
Njegova odločnost, pripravljenost uspeti ne glede na vse.
Ima nekaj tvojih najboljših lastnosti, ima pa tudi tvojo sebičnost,
in tvojo sposobnost, da izgine, ko mu ustreza.
Pa sem mislil, da nam gre bolje. –In pobegniti pred odgovornostjo.
V redu. Kaj hočeš od mene? Samo povej mi.
Hočem moškega, v katerega sem se zaljubila že zdavnaj,
človeka, ki mi je dal mojega sina, tvojo močno, samozavestno različico.
Ne Royja, ki se vsak večer vrne s pijače in jebe različne kurbe.
Zapomni si to: Oziris. Oziris. –V redu.
Poglej ju, Lolek in Bolek.
Ogljikovi hidrati niso vaši prijatelji, fantje.
Dr. Wales, ste v redu? –Ja, sem.
Ali vas moti dim cigare? –Ne, sploh ne.
Vreteno.
Trenutno obstaja majhna zamuda.
Določite "majhno".
Teden, največ dva.
Ampak zakaj? –Raziskovanje in razvoj nista natančna znanost.
Toda točno to iščemo. Natančno znanost.
Vaš prijatelj, stotnik Pulver.
Ja, pustil je svoj življenjepis. –In vse, kar ga je preganjalo.
Morda sem mu že prej omenila, da je v laboratoriju prisotna vojska.
In kaj je preganjalo vas?
Varnostni protokoli tega objekta ne bi smeli biti predmet intimnih pogovorov.
Zagotavljam vam, da niso. Z Royjem nisva … –Ste mati njegovega otroka?
Sedite, prosim. Počutite se udobno.
Nočem, da bi to izgledalo kot zaslišanje.
Nisem za dolge zgodbe. Sem eden tistih, ki cenijo kratkost v vseh oblikah.
Čim krajši, tem bolje. Vendar imam eno zgodbo, ki sem jo že večkrat povedal,
in to je zgodba, ki jo zdaj želim deliti z vami, če mi dovolite.
Jaz pa obožujem dolge zgodbe. –Super, potem imava oba srečo.
Leta 1979 sem v Burmi opravil nekaj nezakonitega dela za Cio.
Pretihotapil sem dovolj opija, da bi lahko ustavili
zelo krvav vojaški udar, ki bi se itak izvedel desetletje kasneje.
Vse to večinoma ni več strogo zaupno. Večinoma.
Kakorkoli že, sem v džungli zunaj Ranguna,
pod ostrostrelskim ognjem vojakov Osvobodilne fronte,
v tridnevnem gašenju, v katerem je bila uničena celotna moja ekipa.
Sem na robu, da bi me z uporniki z mačetami povozila kopica upornikov,
ki imajo grozljiv odnos in še slabšo higieno.
Imel sem samo teleskopsko puško Remington,
in 36 neprespanih ur, v katerih sem moral nekako izvleči zmago.
In potem sem nekaj slišal.
To prodorno cviljenje,
kot piščalka pare.
Divji prašič.
Poščiješ se v hlače.
Že samo zvok je dovolj za razpršitev upornikov.
Nihče se noče zajebavati s kvotami.
Tako me je ta kurbin sin povohal in takoj začel napadati.
Raje ubijem deset ljudi kot eno žival, ampak še prej,
ko sem se odločil, kaj narediti, petmetrski burmanski piton
sestopi z drevesa, in se kot božična šunka ovije okoli tega pobesnelega prašiča.
Nikoli nisem videl česa takega.
Naslednjih nekaj ur sem začudeno gledal, kako je kača zadušila prašiča in ga pojedla.
Bilo je nenavadno tiho, zato sem lahko vse slišal.
Merjaščeve kosti počijo, ko zarohne in pljuča se mu sesujejo.
Medtem pa je kača izdala zvok, kot bi se smejala.
Še vedno predstavlja najbolj grozljivo dejanje nasilja, kar sem jih kdaj videl.
Toda tisto, kar me je najbolj presenetilo,
tudi ko je piton med žrenjem plena zijal pol metra od čeljusti,
je bila v njegovih očeh mirnost in preračunljivost.
In šele kasneje, ko je končno premaknil svoj srednji del,
ki se je napihnil iz obrisa tega merjasca, sem videl ducat jajc.
Pitonova jajca.
Merjasec je hotel uničiti njegovo gnezdo.
Torej tisto, kar sem najprej razumel kot napad,
je v resnici šlo za ljubezen.
Kača je merjasca ubila ne zaradi zlobe,
temveč iz potrebe, da se prepreči uničenje svoje prihodnosti.
V tej zgodbi sem uživala.
Tudi jaz sem užival v pripovedovanju. Prav tako se mi je zdela primerna.
Kako to misliš? –V laboratorij ni več dovoljeno obiskovalcem.
Nobenih bivših fantov, starih strasti ali senc iz preteklosti.
Če pride do zamude pri delu, vas prosim, da me čim prej obvestite.
V redu? –Seveda. –Hvala, doktorica. To je super.
Pazi, kje hodiš.
Še enega? –Še enkrat?
Zelo si luštna.
Kako dolgo se že poznata?
Nocoj sva se spoznala. Je moj najnovejši najboljši prijatelj. –Ja, sem.
Alice je zobotehnica. –Kar je čudno, ker zelo sovražim zobe.
Njihova sama tekstura mi je zoprna.
Potem izgleda kariera v zobozdravstvu … –Kot zadnje, kar moram narediti?
Vem. Obožujem pa izzive.
Rada grem ven iz cone udobja.
To je edini način za resnično življenje. –Čista resnica.
Tako lepo si povedal. Mar ni lep?
Kako dolgo se vidva poznata?
Gabriela in jaz? Odkar sem začel piti v tem lokalu.
Odkar si se vrnili iz tujine. –Nevarnost torej. Vse povej.
Dami, nič takega ni.
Potem povej o tem. –Lahko počakaš? Ker …
Lulat moram. Takoj bom nazaj.
Odpeljati jo moraš domov, Roy.
Moraš jo odpeljati domov.
Vprašaj me:
"Zakaj ne bi tudi tebe odpeljal domov, Gabriela?"
In jaz bom rekla:
"Mogoče kdaj drugič."
Počasi si mi všeč.
Toda ta noč ne bo nikoli prišla.
Zabavala bi se, Roy, a se ne bi nikoli zaljubila.
Ah, ljubezen. –Ne. –Zakaj? –Zakaj? –Ja.
Ker si še vedno zaljubljen v nekoga drugega.
To lahko vidim v tvojih očeh.
V njih vidim žalost.
Obstaja ženska, po kateri hrepeniš, vendar to nisem jaz.
Prav tako ni tvoja ljubka zobozdravnica.
Lokal, prosim? Ja.
Zate je. –Kdo me zdaj išče? –Ne vem. –Prosim?
Roy, me slišiš? –Jemma? Kaj …
Si še vedno v laboratoriju? Ura je skoraj tri zjutraj.
Jemma, si v redu? Si v redu? –Ja, sem, ampak …
Kaj se dogaja? Poslušaj … –Ja, ti poslušaj mene.
Morda bom morala storiti kaj drastičnega, in če se mi kaj zgodi, mi obljubi, da boš …
Ne slišim te. –Potrebovala bom tvojo pomoč. –Kaj se dogaja? Si v redu?
Zdaj ti tega ne morem razložiti, vseeno ne bi razumel.
Ne slišim te več.
Jemma, pokliči me še enkrat.
Kdo je bil to? –Moja bivša. Slišati je bila precej razburjeno.
Zdi se, da je naša draga zdravnica ubrala napačno pot.
Poiščite jo.
Kaj sem zamudila? –O, živjo.
Pogovarjala sva se o najlepših ljudeh na planetu, in pojavilo se je tvoje ime.
Moral bi poklicati Jemmo, ko sem bil pijan, pohoten in ko mi je bilo vseeno.
Nisem vedel, kako pomembno je to.
Nisem vedel, kako bi bilo, ko bi zadnjič zaslišal njen glas.
Nekaterih stvari ne morete ponoviti.
In nekatere stvari ste prisiljeni početi znova in znova.
POIZKUS ŠT. 141
Vem, da vse to vodi nazaj k njej.
A preprosto nimam pojma, kaj v resnici je "vsa ta stvar".
Si dobil moje darilo za rojstni dan? Si ga dobil?
Ne vem, nisem preveril. –Preveri, prosim. Pred nekaj dnevi sem ti ga poslala.
Zapomni si to: Oziris.
"Vse najboljše, Roy. Živi v polni meri in nikoli ne pozabi:
Čas ne čaka nikogar."
Jebi se.
Gremo še enkrat.
POIZKUS ŠT. 142
Avto mi bo ukradel!
Prekleto!
Daj no, daj že.
Stari, umri že enkrat, hudiča! –Umaknite se mi.
Skrajni čas.
POIZKUS ŠT. 143
Avto mi bo ukradel!
Ne beri med vožnjo, idiot.
Kako to, da tega prej nisem nikoli opazil?
Sranje, zamudil sem izhod za kitajsko restavracijo.
Ko se mi je zadnjič to zgodilo, se je končalo precej slabo.
POIZKUS ŠT. 51
Temu iz očitnih razlogov pravim Smiley.
Njegov odstrel je vsaj preprost. Naravnost v telo.
Kdo, za vraga, si izmišlja takšna sranja?
POIZKUS ŠT. 144 V TEKU
Ves ta čas sem bežal od svojega življenja.
Zdaj imam prvi pravi namig o tem, kaj se mi lahko prekleto dogaja.
Zdaj potrebujem le premirje in nekaj mirnega prostora za branje.
Oziris in Izida sta bila zakonca, posvečena drug drugemu.
Bila je egiptovska velika svečenica, idealna mati in žena,
zaščitnica mrtvih,
vešča vseh čarovniških urokov za prevoz skozi posmrtno življenje in naprej.
Ozirisa sčasoma razkosajo
na 14 delov, nato pa so ga sovražniki razkropili po Egiptu.
Kakšno prekleto darilo za rojstni dan je to?
"Vse najboljše, Roy. Živi v polni meri in nikoli ne pozabi:
Čas ne čaka nikogar."
Joe … Kaj za vraga počne?
Sranje.
Ne ve, da njegove matere ni več in da je zdaj popolnoma sam.
Da sem jaz edina družina, ki mu je ostala.
Kako si, kolega? –Vstopnina je 10 dolarjev, bratec.
Pet dolarjev na krog, dvojna eliminacija.
Kaj se tukaj dogaja?
Športni turnir. –Kaj je to? –Konkurenca v video igrah.
Večina naših retro iger je iz 80-ih.
Dvojni zmaj, Spremenjena zver, Ulični borec.
Mi smo puristi, brat. Posvečeno zlati dobi video iger.
Analogno ali smrt. Osem bitov je zakon.
Koliko si star –41. Čas beži. –41? –Ja.
Imaš svojega sina tukaj? –Po izbiri sem brez otrok.
Čigavi izbiri?
Obdrži drobiž.
Joe, živjo.
Zdravo, prijatelj. –Roy. Živjo, kaj je?
Poglej se, kako si že velik.
Ko sem te nazadnje videl, si bil še takšen.
Nisem vedel, da si igralec. –Saj nisem. –Kaj potem počneš tu?
Želel sem te vprašati isto. Ali ne bi moral biti v šoli?
Šprical sem.
Daj no, kolega. Spomni se česa boljšega.
Nisem si mogel pomagati, da ne bi prišel. To so moje najljubše video igre.
In mama bi ponorela, če bi vedela, da sem tukaj. –Mama bi ponorela?
Poslušaj. Ne bom te zatožil, če mi boš povedal eno stvar.
V redu. –Kaj si kupil od starejšega fanta zgoraj?
Nič nisem kupil. –Joe, videl sem te.
To je igra s kartami RPG. Trgoval sem z njim.
Lahko si karkoli. Morilec, plačanec. Super je. –Stavim, da je.
To si potem dobil od njega? –Si mislil, da kupujem droge?
Nekaj takega. –Pravkar sem dopolnil 11 let, takšnih stvari ne smem početi.
Nikoli ne smeš početi tega, prijatelj. V redu? –Ja.
Greva na kosilo, potem se lahko vrneš. Rad bi govoril s tabo.
Zaslon je itak pokvarjen. –To je navadna krama. Pridi.
Si lačen, mali? –Ja, sem. –Katera je tvoja najljubša jed? –Pica.
Pica? Lahko greva na pico. Kaj pa suši? –Ne maram sušija. –Ne?
Ne. –Kako to? –Ker je suši. –Smiselno.
Takoj mu moram povedati.
Povedati, da njegove matere ni več. Da je nikoli več ne bo videl.
Povedati … –Mama pravi, da si nevaren fant.
Nevaren fant?
Je to rekla? –No, te besede ni uporabila,
ampak pravi, da si mornar, nekakšen vojak.
Mama govori o meni? –Ja, pogosto te omenja. –Pogosto?
Si kot tisti tip iz filma "Ugrabljena", ki ima posebne sposobnosti?
Liam Neeson? –Ja. –Ne, on je igralec, jaz pa sem resničen.
Res? –Ne hecam se, res je. –Potem si kul.
Hej, Joe.
Nekaj ti moram povedati, prijatelj.
In to bo kar težko slišati.
Ne obstaja lepih besed za to.
12.50.
Tri minute dlje, kot sem kdaj živel.
Kako?
Notranjost je vsa v kovini.
Potem sem šel pod gladino.
Sledijo mi.
Kaj si mi hotel povedati, Roy?
Joe …
Jaz sem tvoj oče.
V vsem tem strahu sem za trenutek videla sinovo ljubezen.
In bilo je čudovito.
Prosim, naj ta smrt traja.
Pizda!
Kako mi slediš? –Jebi se!
Naj se jebem? Kje je naprava? –V tvoji riti. –Kako si pameten!
Odjebi! –V redu, odjebi.
Zdravo, prijatelj!
V redu. Ko moraš iti, moraš iti.
Kje je ta oddajnik? Vem, da je tukaj nekje.
Hudiča!
Pedro, mi ga boš pomagal poiskati?
In potem sem rekel: "Poiskal bom vašega protiobveščevalnega strokovnjaka,
in zate bom usposobil strokovnjaka za nadzor, prijatelj."
Moral bi videti njegov obraz. –Ti si nor! –Dave. –Živjo, Roy.
Opravičujem se, da vaju motim. –Pravkar sem govoril Jakeu o …
Super. Dave, veš kaj o sledilnih napravah?
O teh stvareh ne vem nič, Roy. Seveda vem vse o tem.
Kaj te zanima? Klasičen oddajnik? –Tisti, ki je za človeka.
Ki se prenese v telo ali vsadek? –Kaj je bolje?
Da oseba ne ve, da jo spremljajo. –Potem je vsadek veliko bolj zanesljiv.
Naprava na telesu ali naprava za vsaditev? –Kje bi namestil vsadek?
No, večina ljudi misli podkožno, tik pod kožo. –Kam bi ga ti namestil?
Misliš, jaz? Jaz osebno, kajne? –Ti osebno. –Daveova posebnost.
Kaj pomeni ta neumni izraz na tvojem obrazu?
Razumel je. Tvoji zobje, Roy. V tvoje zobe! Še posebej v kočnik.
Zajebavaš se.
S to masko izgledaš res seksi.
Nič ti ni treba skrbeti. Samo globoko dihaj.
Kmalu bo vsega konec.
Naša usta delujejo kot naravni oddajnik.
Dave? –Ja? –Si lahko pogledaš moj zob,
in preveriš, ali je v njem naprava za sledenje?
Ne morem, medtem ko ga ima nekdo v ustih. Če je zob odstranjen, bi lahko. –Jake …
Veliko steklenico žganja in klešče.
Ne, ne! Prekleto! –Ne skrbi, Dave. Spet bo zrasel.
Ali si normalen? Pomoč potrebuješ, prekleto!
Prej mi boš še pomagal. Kako se ti zdi? –Ne. –Si prepričan? –Ja. –Koliko je ura?
Prekleto. 12.45. –Sranje. Še dve minuti.
Čas je, da nehamo puliti preklete zobe iz ust. Si normalen?
Jebeš to sranje. –Ne, ne! Mojbog!
Moja črna rit naj bi ostala doma. –Poglej! –Ne bom!
Moj bog. –Je to to? –Ja. V tem zobu je.
V tem zobu je nepravilnost. –Res? –Ja.
Moj bog. Moram videti njegovo notranjost.
Roy? Pazljivo. –Ja. –Prav?
Previdno. Ne, to ni previdno!
Prasec! –Moj bog.
Roy, nekdo je vložil veliko denarja za tebe.
Res? –Ja. Precej. Jaz nikoli …
Se vidiva, Dave.
POIZKUS ŠT. 145
Kdo mi je dal oddajnik v usta? –Tip po imenu Brett.
Vojaški brat. 200 kilogramski tip z lažno plešo in pobarvano bradico.
Šef varnosti v Dynowu. Brett.
Naredil mu bom veliko prekleto luknjo v prsih.
Veliko steklenico žganja in klešče.
Do danes sem umrl 144-krat,
toda na ta dan lahko končno storim nekaj glede tega.
Odloži.
Zob? –Ne, ne zob.
Ne bom je odložila.
Odloži jo, ali pa te pospravim.
Gre za ročno izdelan Walter, ki me je na dražbi stal skoraj pol milijona dolarjev.
Pištolo si kupila za pol milijona dolarjev?
Moj osebni strelec pa mi je prodal še legendarni dušilec zvoka SD-22 SpielWaffen,
enega od šestih na svetu, za dodatnih 250.000 dolarjev.
750.000 zelencev torej. –Tako je.
Zakaj, hudiča, Pam, bi naredila nekaj takega?
Pam? –Ne poznam tvojega imena, zato sem te poklical "Pam".
Sva se že srečala? –Velikokrat. V preteklosti. Naj ga vidim. Počasi.
Drži ga stran.
Ravnaj z njim, kot da je iz porcelana, prosim.
Nežno kot šepet.
A. H.? –Adolf Hitler.
Prosim? –Bilo je osebno darilo Karla Walterja.
Hitler ga je hranil za pisalno mizo v Münchnu.
Ves ta čas me ubijaš s prekleto Hitlerjevo pištolo?
Ukradel ga je ameriški vojak leta 1945. –Si normalna? –Ohranila se je do danes.
Vredna je vsakega centa. –Kot da ne more biti hujše.
Kdo te je poslal? –Zakaj te zanima? –Namigni mi. –Nikoli.
Me boš zdaj ubil? –Ne, ustrelil te bom.
To je za Jude.
Pizda.
Daj no, poba!
Jemma me je z razlogom pripeljala sem. Ne vem, kako in zakaj.
Mora biti dober razlog. Hudiča, mora biti odličen.
Poglej, izgubil si telefon, otrok. Ampak je ni več.
Ne morem se vrniti dovolj daleč, da bi jo dosegel,
tako da nič od tega zdaj ni več pomembno. Do konca je še ena stvar.
Maščevanje.
Stvari se počasi segrevajo.
Ste osebno odpravili? –Misliš na ljudi. Množina.
Maršal? –Živjo, Brett.
Ne sprašuj, kdo je, saj že sam dobro veš.
Kje je maršal? –Kdo je to? Fant z bombo? Tisti, ki mu pravim Kaboom?
Trenutno je na velikem žaru v podjetju.
Samo še dva manjkata: ti in drek, ki odloča o vsem.
Domnevaš, da je še nekdo nad mano. –Ti si psička, zato mora obstajati povodec.
Hočem tistega, ki ga drži. Hočem tistega, ki je ubil Jemmo.
Mislim, da je to Ventor.
Saj veš, kje sva, vročeglavec. –Ja, in vem, kako pridem tja.
Se vidimo kmalu.
Mislim, da ima veliki šef podstrešno stanovanje,
ampak mi je dovolj vsega sranja, ki se dogaja v zakulisju.
Grem raje po klasični poti in bom enostavno podrl vhodna vrata.
To je bil dober načrt.
Vzel mu bom oči.
POIZKUS ŠT. 146
Stojte!
Umik!
To lahko počnem ves dan, kreten.
POIZKUS ŠT. 147
Živjo, Roy št. 2.
Na svidenje, Roy št. 2.
Roj št. 2 je bil neoborožen in prepričan sem, da od teh ljudi ne bom dobil orožja.
Gospod …
O, ja, oprosti.
Dostop zavrnjen.
To moram biti jaz.
POIZKUS ŠT. 148
Gospod …
Živjo, Roy.
Ali naj zdaj odigram znamenito sceno iz filma "Butch and Sundance"?
Ne. Nikoli ne reci, da umiraš.
To je bilo čudno.
POIZKUS ŠT. 149
Prekleti jebač.
POIZKUS ŠT. 150
Živjo, lepotec.
Več desetkrat si mi že odrezala glavo.
Nekdo je bil zaposlen mali bober.
Kaj boš naredila s tem?
Mislila sem, da bi te zjebala.
Se spomniš seronje iz "Indiane Jonesa", ki je imel meč in je mislil, da je to kul?
Indy ga je ustrelil, ker je bil izčrpan in nestrpen,
in tega sranja ni mogel več prenašati. Se spomniš tega? –Ja.
Sranje!
Verjetno ne veste nič o tem, kako je, ko te zabodejo z mečem.
Z izjemo poskusa št. 15.
Če te ubijejo z mečem, boli bolj kot takrat, ko te ustrelijo.
Še eno manj znano dejstvo o mečih:
Ko ga izvlečejo, zaboli še veliko bolj.
Zabavno dejstvo: Harrison Ford je imel krogle, zato je lahko ustrelil tistega tipa.
POIZKUS ŠT. 151
Jaz sem Guan-Jin. In Guan-Jin je to storila.
POIZKUS ŠT. 152
Jaz sem Guan-Jin. In Guan-Jin je to storila.
POIZKUS ŠT. 153
Jaz sem Guan-Jin. In Guan-Jin je to storila.
POIZKUS ŠT. 156
Jaz sem Guan-Jin. In Guan-Jin je to storila.
In to niti ni najslabši del.
To je. Ventor.
Moški, ki je ubil Jemmo. Isti bedak, zaradi katerega so me že 150-krat ubili.
Stotnik, prvi vtis je, da ste odlično izurjeni.
Kako se vam je uspelo otresti
elitnih strokovnjakov, ki so šli za vami, je resnično neverjetno.
Že z naporom bi morali biti zadovoljni, ne glede na končni izid.
Upam, da kot nekdo, ki nosi enake bratske brazgotine iz bitke,
ga ta poraz, pa naj bo še tako grenak, tolaži.
Verjetno se je sam spomnil tega sranja, ker je čisto vedno do pičice enako.
Pri vseh ljudeh, ki sem jih videl umirati, in ni jih bilo malo,
sem videl eno skupno stvar.
V njihovih očeh.
Njihov pogled je bil v tistem trenutku vedno enak. Kesanje, obžalovanje.
Kaj lahko storim? Česa nisem storil?
Vsi naši najboljši nameni so bili prepuščeni krvavitvi z ostalimi.
Kaj pa, če bi lahko uredili ves svoj svet, in izbrisali svoje napake?
Kaj, če bi bila zmožnost prepisovanja zgodovine resnična?
Adolf Hitler, Pearl Harbor. –Samo malo.
Nikoli še nisem preživel do te točke, zato so vsa ta sranja zame nova.
V čigave roke bi zaupal tako močno orodje, kot je Osirisovo vreteno?
Imam vaš odgovor, stotnik.
V moje.
Človek, ki ga je breme človeške bede pripeljalo na rob,
človek, ki kot ti razume grozote vojne.
Kdo bi še lahko upravljal in izvajati takšno orodje?
Točno tako.
Žal mi je za dr. Wales.
Popeljala nas je tako daleč, kolikor ji je dovolila njena nepopolna ideologija.
Luštna punca.
Kri, ki ste jo imeli v rokah, je tista, ki vas je pripeljala sem.
In dobili boste kri.
Samo ne moje.
Zelo je oster. In brez kapljice krvi. Je to Katana? –Katana je japonska.
To je kitajski meč. –Ne delajmo muhe iz slona. To je meč.
Zdaj vem tri stvari. Prvič: Tega tipa bom prefukal, ko ga bom naslednjič videl.
Drugič: V karkoli sem že vpleten, se imenuje Ozirisovo vreteno.
In tretjič: Ventor sploh ne ve, da deluje.
Nekako me je Jemma postavila v središče te stvari in jo začela. Ampak, zakaj?
Vstavila je svojega pokojnega moža Ozirisa.
Oziris je postal Gospodar mrtvih
in posmrtnega življenja.
Jaz sem Oziris.
Jemma me je dala v vreteno, da jih ustavim, da ustavim Ventorja.
Ta dan se mora ponavljati, dokler ne končam z vsemi.
Zaupa mi.
Pizda, še vedno verjame vame.
Ve, da jih lahko premagam.
Živjo. Naučiti se moram borbe z mečem.
Pojma nimam, kaj si pravkar rekel.
Naučiti se moram borbe z mečem.
Na tebi je nekaj zanimivega, kar mi je všeč.
Zjutraj letim domov v Šanghaj.
Imam samo en prosti dan. –Mislim, da lahko v enem dnevu naredimo veliko.
POIZKUS ŠT. 158
POIZKUS ŠT. 161
Sem začetnik, a se hitro učim.
Tisti, ki ga nadzoruje, ga spremeni v orožje, Roy.
Ta meč ni nič drugega kot vaše orožje, kot komplet avtomobilskih ključev.
Malo sem treniral, vendar sem se pripravljen potruditi.
V neprofesionalnih rokah je rezilo samo krhek kos ponarejenega jekla.
Toda znotraj najbolj odločnega oprijema in pod prodornimi očmi
postane orožje uničenja.
Imel sem zelo dobrega učitelja, vendar se moram naučiti še več.
POIZKUS ŠT. 174
POIZKUS ŠT. 198
POIZKUS ŠT. 200
Živjo, lepotec.
Se predaš?
Saj se res ne boš boril z mečem, kajne?
Všeč mi je tvoje zaupanje.
Ponavadi sem malo bolj zgovoren.
Moram reči le eno stvar.
Ampak mislim, da to lahko počaka.
Vaše sranje se bo zacementiralo.
Pizdun!
Hotel sem povedati samo tole: jaz sem Roy. In Roy je to storil.
Brett …
Vonjam kolačke. Jih tudi vi vonjate?
Odšel bom.
Oslepel sem.
Izgleda kot 200-kilogramski samorog. –Ti sluzast pizdun.
Bi rad vzel pištolo? –Ne bom.
In veš, zakaj? –Ne. –Ker mi bo v veliko zadovoljstvo, da te premagam.
Kako?
Kaj misliš?
Vreteno. Aktivirala ga je. –Jemma. Vstavila me je notri.
Noter me je dala, da te ustavim,
potem pa si jo ubil, ker je vedela, kaj si, Ventor.
Tip, ki želi biti diktator, nagnjen k preurejanju sveta.
Jebeni liberalci.
Preden se je obupano premaknila, se je trudila omeniti,
da lahko vreteno, če ga predolgo vzdržujemo, uniči celoten planet.
Ne skrbi, kreten. Če svet izgine, ga ne boš več videl.
Vreteno nam daje božjo moč, da lahko brez tragedije poustvarimo ves svoj svet.
Adolf Hitler, 11. septembra … –Nehaj s tem posranim govorom.
Preteklost je preteklost, Ventor. Zasnovana je tako, da se pozabi.
Od tega živimo in se učimo. –In to pravita odsotni mož in neuspešni oče.
Mislil sem, da bi te zanimalo kaj več kot samo mimogrede urejanje stvari.
Kaj pa tvoj sin? –Moj sin? –Mladi Joe, kajne?
Če si prišel tako daleč, da bi me ubil, kdo bo potem rešil njega?
Nikoli nisem pomislil, da bi Joe lahko bil v nevarnosti.
Niti v milijon letih ne bi pomislil, da bo lahko njihov cilj.
Tisočkrat bom ubil Ventorja in vse te preklete pizdune, če bodo poškodovali mojega otroka.
Gospod, za barikado! Ne morete tja, gospod!
Stari, moraš nazaj. Kolega!
Kolikokrat sem mu pustil umreti?
Moj sin!
To je moj sin! Moram ga rešiti!
Ne!
Tukaj je.
Konec sveta. Zakaj pa ne? Moj je že končan.
Čutim to. Ne samo smrt,
ki se razkrije, vendar se vsak del mene znova raztrga
z vsem ostalim.
Nikamor drugam ne morem zbežati, in edina oseba, ki lahko pomaga, je mrtva.
Pa kaj, če se ji maščujem? Ubil sem jo. Ne Ventor, jaz. Uspelo mi je.
Ubil sem jo, ko sem prekinil zvezo.
Ubil sem jo, ko sem zbežal pred vzgojo najinega sina. Ubil sem jo …
Ko je nisem poklical.
Moja krivda je, da je ni več.
Moja krivda je, da ni Joeja.
Kriv sem za konec sveta.
Kje je smisel, hudiča? Zakaj bi se sploh še trudil?
Nikoli več ne bo pomembno.
Ne takrat, ko izgubite vse, kar ste imeli radi.
Ne takrat, ko ste odgovorni za izgubo celotne človeške rase.
Odlično opravljeno, kreten.
Mi ne morete dovoliti, da se vsaj enkrat naspim?
To je to.
Se boš za vedno smilil sam sebi? Iz dneva v dan?
Ne boš naredil ničesar več? Tudi, če ni kaj storiti?
Ne, pa boš. Nekaj boš naredil.
Čas zdaj nič več ne pomeni. Ne deluje več proti tebi.
Avto mi bo ukradel!
Nisi se srečal s svojim sinom, tako da če je to vse ostalo,
je več kot si si kdaj zaslužil.
Hej, Joe.
Roy, kaj delaš tukaj? Kaj se ti je zgodilo? –Padel sem s stavbe.
Špricaš šolo?
Naj ugibam: športni turnir? –Kako si vedel?
Kam misliš, da grem? –Si igralec? –Absolutno.
Videl sem te, kako si igral X-Box, vendar te nisem hotel razkriti mami.
Obožujem klasične igre: Spremenjena zver, Dvojni zmaj. –Ulični borec?
Ta je moj najljubši.
Moj tudi. –Ja? –Ja.
Rad imam tudi nove stvari … –Roy,
misliš, da bo mama jezna, ker sem odšel iz šole?
Veš, kaj? Pobesnela bo.
Ampak te bom kril.
Tega ne smeš nikoli veš ponoviti. Prav? –Ja.
Zmenjeno? –Zmenjeno.
Greva igrat Uličnega borca.
Umrl boš. –Ne, ti boš.
Umrl boš in izgubil.
Moja napaka! –Še vedno sem živ!
Ta igra je tako stara! Kako se imenuje? Glaca?
Ta igra je pokvarjena. –Galaga. Galaga.
Naravnost v obraz!
Vseeno sem zmagal. –Imam te.
Knock out.
Zmagal si! –Zakaj ti je ta igra tako všeč?
Veliko ljudi te lovi, in jih moraš premagati.
To je bil zagon moči. –Je to Aku-Arugula?
Je to bila Arugula? –Hadouken! –Haru-gen ponovno!
Haru-gen! –Kako si …? –Zmagali ste!
Tu postane težko. –Ja, vzemi to punco.
Veš, kaj? Naj ti pokažem, kako se konča.
Stari, ti fantje šele prihajajo. –Ko bi le vedel.
Za otroka, ki ne hodi pogosto v šolo, si precej pameten.
Imam svoje načine.
Spet si me premagal.
Seveda, ker sem mojster.
Vsa ta leta sem zamudil. Hočem jih nazaj.
Podobno kot Jemma
ima svojo duhovitost in smisel za humor.
Hvala bogu.
Gledam ga, kako se smeji, in v njem vidim sebe.
Samo delček. Ko vidim svoj obraz, ki mi vrača nasmeh,
se mi zlomi srce.
To bi lahko naredil za vedno, in morda tudi bom.
Ta dan sem do zdaj končal kot ducat drugih.
Nikoli mi ni dolgčas.
Všeč mi je, kako zaspi, ko je vsega konec.
Všeč mi je, da kako miren je.
Povedati mu želim, da sem njegov oče, kot sem mu že povedal, vendar se bojim.
Bojim se, da me ne bo več gledal enako.
Ne bom videl tega, kar sem videl v njegovih očeh. Zato mu nič ne rečem.
POIZKUS ŠT. 249
Nekega dne želim imeti čoln in na njem voziti mamo.
Sploh ne gre ven. Želim si, da bi si ga lahko izposodil.
Ga lahko najameva? –Čoln? –Ja. Da bi lahko peljal mamo.
Ne vidim razloga, da ga ne bi. –Kdaj?
Kadarkoli. Lahko bi …
Zdaj mu bom rekel, da lahko ta vikend.
Potem mami pošlje sporočilo, da se gremo peljati s čolnom.
To se običajno zgodi. Joey …
Veš, tvoja mama … –Ja?
Veš, s čim se ukvarja? –Z Osirisovim vretenom?
Z Osirisovim vretenom. Veš, kaj počne ta stvar?
O tem ne sme govoriti, ker je super skrivnost, ali nekaj podobnega.
Slišal pa sem, da je rekla, da lahko vse izbriše.
Mislim, da svet, če nismo previdni.
Ali verjameš v to?
Ja, verjamem.
Želim si, da ne bi verjel.
Tvoja mami mi je nekaj zaupala, vendar sem jo pustil na cedilu.
Kako to misliš?
Tvoja mama sinoči … –Ni prišla domov.
Vem. –Ima novega fanta?
Ne. Nobenega novega fanta nima.
Ve, da sem šprical šolo?
Občutek sem imel, da me spremljaš. –Ja, sem te, ampak ne iz tega razloga.
Zakaj pa potem? –Ne vem.
Videl sem te, in hotel sem govoriti s tabo. Premalokrat sva se pogovarjala.
Zakaj si mislil, da te spremljam?
Zaradi nečesa, kar je mami rekla danes zjutraj.
Kaj? –Preko telefona. Bilo je čudno.
Rekla je, naj te poiščem, če se bom zašel v težavah.
Joe, mama je. Vzemi telefon, prosim.
Nisem vedel, o čem govori. –Si danes govoril z njo?
Če se zgodi kaj čudnega, pokliči Royja.
Ob kateri uri? –Ne vem …
Poslala ti bom njegovo številko, vendar ga pokliči. Zbogom, dragec.
Pokaži mi svoj telefon.
Ko sem se zbudil, je bila še živa.
Ventor je ni ubil.
Ni še bila mrtva.
Ne skrbi, sin. Vrnil se bom pote.
Vrnil se bom po oba.
Ubil si jo.
Kako, hudiča, si prišel sem? –Kje je?
Ali poskušaš izbrisati dokaze? –Skušam ugotoviti, kaj je počela.
Kako ji je uspelo zagnati vreteno … –Utihni, Brett!
Govori. Govori!
Nismo uspeli zagnati Osirisovega vretena.
Karkoli je storila, je sprožilo verigo reakcij, ki jih nismo mogli nadzorovati.
Ona ga je nekako sabotirala, in ne zagnala.
Prasica.
Vreteno deluje. To si ti. Zaradi tebe je nastal ta kaos.
Kako bi sicer vdrl v ta objekt?
Koliko …
Kolikokrat si to storil?
Velikokrat. –Deluje.
Bila je živa vsaj 14 minut po tem, ko sem se zbudil.
Imam čas, da jo rešim.
V redu. Naredimo to.
Jemma je edina, ki lahko ustavi to, in do nje imam vsaj še 14 minut časa.
Prekleto! Pa pojdimo.
Prekleti kreten je kar skočil.
Leti, seronja.
Imam še 12 minut in pol. Leti hitreje.
Hitreje!
Opravil si svoje, kreten.
Potrebujem velik nokavt, da zdaj dosežem remi.
Donnybrook. Kraljevska bitka.
Vse jih bom pripeljal sem, da jih zjebam in vržem v smeti.
Ker sem na to čakal dolgo časa.
Mogoče predolgo.
No, saj veste, nimam na voljo celega dne.
Hej, Brett!
Prišel si pome.
Uspelo ti je.
Prišel si pome.
Koliko poskusov ti je vzelo? –Samo enega.
Nimava veliko časa. Pojdiva.
Nisem ti mogla povedati. Opazovali so me.
Ponoči sem se moral prikrasti v laboratorij.
Komaj sem ti prinesla knjigo. –Bilo je dovolj.
Mislim, da je Ventor poslal ljudi po Joeja.
Nihče ni ostal. Vsi so mrtvi, Jemma.
Joe je v redu. Zaradi iger šprica šolo, vendar je v redu.
Kako to veš?
Zaljubil se je v učiteljico Camille.
Pokazal ji je vse avtobusne poti do šole,
vendar se boji, da bi jo prosil, naj bo njegovo dekle.
S prijateljem Wyattom sta lagala, koliko sta stara,
da sta pred nekaj tedni lahko vstopila na turnir v paintballu.
Vprašala si ga glede modrice na vratu.
Rekel je, da ga je ugriznil hrošč.
Prejšnji mesec si je na rolki zlomil zapestje
in zdaj lahko dela ta nenavaden zvok. –Klik.
Obožuje pse, predvsem mopse.
Želi si, da bi lahko enega rešila iz zavetišča.
Pred letom dni je naredil akvarelno različico Van Goghove "Zvezdne noči".
Za tvoj rojstni dan, ker je vedel, da je to tvoja najljubša slika.
Misli, da mama preveč dela, in se ne smeji dovolj.
Ampak ta fant te ima zelo rad.
Kako naj to ustavim, Jemma?
Ne gre za ustavitev, Roy. Ampak za ponovni zagon.
Naredila sem tvoje dimenzije, tvoj DNK, specifičen za maso, ki manjka v vretenu.
Kaj to pomeni? –To pomeni, da moraš vstopiti v jedro vretena in nato teoretično
ponastaviti časovno-prostorski kontinuum in nadaljevati življenje.
Teoretično? –Ne vem.
Res ne vem, Roy. Vse to je zapleteno. Samo poskušala sem ustaviti Ventorja.
Sploh nisem vedela, da deluje, dokler se nisi pojavil.
Moraš se spomniti. Videla sem te šele včeraj.
Jaz pa tebe že dolgo ne.
Nisem vedela, kaj naj še storim, na koga naj se obrnem.
Pravkar sem spoznala moškega, kakršen si bil včasih.
Vem, kakšen človek si zdaj.
Ampak ne vem, kaj se bo zgodilo s tabo, če greš tja.
Vem pa, kaj se bo zgodilo, če ne vstopim.
Si ga že videl? Konec sveta?
Ja. –Kako izgleda?
Vse, kar si lahko predstavljaš, le milijonkrat slabše.
Bo šlo naprej? Če grem skozi to stvar,
se bo ponastavil? Bosta z Joejem na varnem?
Če vrneš svojo maso nazaj v jedro, bi se moralo.
Morda ti ne bo uspelo.
Lahko prenehaš obstajati.
V tem primeru …
Poljubi me in povej mi, da me imaš rada.
Ljubim te.
Počakaj me.
Bom.
Jebeš to. Gremo.
Prevod - RETAiL Priredil in uredil metalcamp (DrSi)
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija