В началото не е имало зло
Във времето когато светът е бил толкова млад,
и още нямаше Изгрев,
дори и тогава имаше светлина.
Е, свърши ли вече?
Дори ти не можеш да повярваш че този книжен кораб ще плава.
Няма да плава.
Ще плава.
- Спри!
Не, недей!
Спри, ще го счупиш!
Спри! Недей!
- Хайде. - Спри, ще го счупиш! Спри!
Казах ти, че няма да плува.
Махни се от мен!
Пак ли загуби равновесие, Галадриел?
Беше добър кораб, сестро.
Направих го точно както ти ме научи.
Знаете ли защо корабът плава? а камъкът не може?
Камъкът потъва надолу защото,
тъмнината на водата е огромна и неустоима.
Корабът също усеща тъмнината.,
но стремежа му в момента е да се овладее и да се задържи.
Но корабът си има тайна.
За разлика от камъка, погледът му не е надолу, а нагоре.
Към светлината, която го води,
нашепва му за по-велики неща отколкото тъмнината някога е познавала.
Но понякога светлината свети толкова ярко
че се отразяват във водата както звездите в небето.
Трудно е да се каже кой път е нагоре. и кой път е надолу.
Как да разбера кои светлини да следвам?
Но това изглежда толкова просто.
Истини често са такива.
Но трябва да се научиш. да ги различаваш за себе си.
Няма винаги да съм тук да говоря с теб.
Няма ли?
Ела с мен. Мама и татко ни чакат.
Нямахме дума за смърт.
Защото мислехме, че нашите радости ще бъдат безкрайни.
Мислехме, че светлината ни никога няма да угасне.
Но когато дойде жестокият враг, Моргот,
той унищожи светлината по домовете ни.....
Съпротивлявахме се.
Дори пратихме легион от елфи на война.
Напуснахме Валинор, нашия дом., и се отправихме на пътешествие в далечно царство.
Пътуване изпълнено с безброй опасности и странни същества отвъд хоризонта.
Място, известно като средна земя.
Валарон Каланен!
Фирувантe!
Казаха, че ще свърши бързо.,
но войната остави Средната земя в разруха.
И ще продължи векове.
Научихме много думи за смъртта.
В крайна сметка Моргот беше победен.
Но с цената на много пострадали .
Разгонихме Орките му до всеки ъгъл на Средната земя,
Но скрити те се умножаваха по-вече и все по-вече
под командването на своя най-предан Раб,
жесток и хитър магьосник.
Наричаха го Саурон.
Брат ми се закле да го потърси и да го унищожи.
Но Саурон го намери пръв,
и маркира плътта му със символ.
Този, чийто смисъл дори най-мъдрият не можа да разчете.
И там, в тъмнината,
обетът му стана мой.
И така, тръгнахме да ловуваме.
Преследвахме Саурон до края на света.
Но следата изтъня.
Месеците отстъпиха място на години.
Годините отстъпиха място на Век.
И за много елфи, болката от онези дни
се притапи от мисъл и разум.
Все повече и повече от нашия вид
започнах да вярват, че Саурон е бил само спомен.
И заплахата най-сетне изчезна.
Искаше ми се да съм една от тях.
Командир Галадриел.
Тези бойци те последваха. до самия край на света.
Но никой, който някога се е осмелил да търси Саурон,
не е намирал нищо.
Минаха години. откакто последният Орк беше забелязан.
Възможно ли е и други бойци също като нас да го търсят,защото врагът ни вече го няма?
Нощта наближава.
Колко дълго може да издържи живата плът където дори слънчевата светлина се страхува да стъпи?
Може би ще е разумно да лагеруваме тук.
От утре тръгваме.
Губим светлината.
Командире, чакайте!
Не. Продължавайте да се движите.
Галадриел, спри!
Тук няма нищо. Трябваше вече да сме там.
Ние сме там.
Превод и Субтитри mani_dj
Тук се събират Орките. след поражението на Моргот.
Много от тях трябва да са избягали., отколкото някога сме си представяли.
Ръката ми е извън чувството.
Не.
Това място е изпълнено със зло., нашите факли не излъчват топлина.
Насам.
Как може да си сигурна?
По е студено от останалите места.
Имало е врата тук.
Разруши я.
Какво по дяволите е това?
Тези Орки се месеха със силите на невидимия свят.
Някаква тъмна магия от миналото.
Но каква е била тяхната цел?
Със сигурност е загубена за вековете.
Каквото и да се е случило тук, е било отдавна.
Вода.
Дори камъкът не може да скрие белега
от човек, чиято ръка пламъкът е опостошил
Той е бил тук.
Саурон е бил тук.
Кажи на бойците да си починат
По Изгрев продължаваме. Ще продължим търсенето на север.
На север?
Тази следа е оставена като следа. Орките да го последват.
Последният път, когато я видях беше на брат ми.
Трябва да вървим по следата.
Белегът е на векове.
Който и да го е оставил, може отдавна да е мъртъв.
Или лежи в засада, събирайки сила,
усъвършенстване на каквото и да е тъмно изкуство избягало тук.
Превишихме заповедите преди месеци.
Трябва да се върнем у дома. и да се посъветваме с Краля.
Вярвам че няма жива душа. сред нас
която да не копнее за дом повече от мен.
Все още усещам светлината на дърветата. което гали лицето ми.
Все още го виждам това.
Докато не сме сигурни
че врага ни е победен...
Никога няма да се върна.
Снежен трол!
Ние никога не трябваше да идваме тук.
Тръгваме си от тук.
Слушайте моята заповед.
Тръгваме призори.
Тогава ще го направиш сама.
Властелинът на Пръстените
епизод 1
Нещо не е наред тук. Няма нищо за ловуване.
Имаше вълци във всеки храст.
Не мислиш ли, че е малко странно?
Светът е странен.
Ако не намерим нищо,
никога по вече няма да ловувам .
- Ой, ой!
Продължавай да вървиш.
Защо?
Приличаше на язовец. Може би лисица.
По-скоро Харфут.
Харфут?
Уф. Не искам да виждам никого.,
но ако го направиш, внимавай.
Опасни същества са те.
Измисляш си.
Хайде,не дрънкай много!
Трябва да стигнем до езерото преди залеза.
Ясно .
Нори!
Ловци? По това време на годината?
- Това е лоша поличба, гарантирам ви.
- Лошо. Толкова зле, защо идват. - Спокойно, Малва.
Последният път, когато имахме ловци, беше в големият скреж.
И нямам грешка в паметта,тогава сезонът беше много мрачен.
По-вероятно е да са се изгубили., това е.
Трябва да е това причината.
Ще развалиш вечерята.
Погледнах нагоре и надолу отново.
Малките още са навън.
Ще се оправят, Голди.
Нори е с тях. Познаваш Нори.
Да.
Може ли да се върнем?
Тук има 110 неща, може нещо скрито да ни убие.
Сто и единадесет ако броиш, че се тревожиш до смърт.
Знаеш правилата. Не трябва да сме толкова далеч.
Добре...само че ако не бяхме го направили нямаше вече да сме тук,
и едва ли щяхме да го направим .
Първо аз!
Хайде, сега. Внимавай с локвата.
Пази си главата.
Насам!
Нори!
- Заклещих се. - Държа те.
- Това е...
Нори! ОУ!
Очарователно.
Хайде.
Може ли да се връаме вече?
- Но ти още не си го видяла. - Какво не съм видяла?
Доброто място скрито зад оня хълм, ако питаш мен.
О, голяма слава и великолепие.
О!
Нори!
Намерих нещо.
Има нещо в калта.
Какво има?
Прилича на крак.
Куче.
Просто куче. Знаеш, че кучетата също обичат плодове.
Ще ни изяде ли боровинките?
Не и ако не ни види.
Хей. По двойки и ръце, всички. Време е да тръгваме.
- Защо бързаш толкова? - Видях Вълк.
Чу сестра си. Време е да тръгваме.
Хайде, сега. Хайде.
Първият който се върне в лагера получава първия пай на Фестивала на жътвата.
Да вървим.
Запомнете, ако някой попита, просто търсихме охлюви.
"Аз Палани... Аз Алфиримe Иo...
"На Метта.....
"Вкъщи.
"В продължение на векове, те са изгонени през морета и планини,
"отмиват се последните остатъци от нашия враг.
"Като пролетен дъжд върху костите на ... ..
"Мъртво животно."
"Пролетен дъжд над костите на А..."
Хералд Елронд.
Най-после.
Да. Сякаш съм искал да бъде намерен.
Какви новини?
Съветът със съжаление ви уведомява
че няма да ти бъде позволено да участвате в следващата сесия.
Само елфски Лордове.
Има ли нещо друго?
Да. Приятелката ти пристигна.
Тя е тук? Защо не каза?
За церемонията.
Галадриел.
Елронд.
Линдън те приема с благодарност.
Благодаря за гостоприемството.
Чух, че е казано, когато преминеш, чуваш песен.
Тази, в чиято памет всички носим.
И си потопен в светлината,
по-опияняващо от всяко усещане в Средната земя.
Когато бях дете, това беше единственото чувство, което познавах.
А виж се сега.
Командир на северните армии. Воинът на пустошта.
Очаквах да дойдеш потънала в мръсотия и кал.
Този път, измръзване и тролска кръв.
И никаква армия.
Разкажи ми всичко.
Самото съществуването на този знак доказва, че Саурон е избягал.
Все още е някъде там.
Въпросът сега е ,къде е той?
Възнамерявам да попитам Краля да си набавя свежи воини.
Как ще ти даде... Вие току-що пристигнахте.
Трябва ли да говориш за напускане толкова скоро?
Много добре знаеш защо трябва.
По-късно ще има достатъчно време да обсъждаме официални въпроси.
Искам да чуя от теб
за твоето мъчително пътуване.
Защо, Елронд?
Ти наистина си станал политик.
Звучиш толкова мрачно.
Не съм придворен. да бъде омиротворен от безцелно ласкателство.
Настоявам да говоря директно с Краля.
Ти направи това ясно.
Ще бъда също толкова ясен.
Не бяха ли това твоите воини. които ти се опълчиха?,
или по-скоро ти, която се опълчи на върховния Крал.,
като отказваш да слушаш всяко ограничение на заповед, поставено върху вас.
В акт на великодушие,
той избра да почетем постиженията ти...
вместо да се спира на твоята наглост.
Тествай го отново.
и може да го намерите за по-малко възприемчив. отколкото се надявате.
Ще ходиш ли? да организираш аудиенция или не?
Ако след церемонията това все още е твоето желание.,
ще го имаш.
Ах. Тя се върна.
- Как си? - Добре, Татко.
Погледни я!
Ти намери всичко това. надолу по брега на реката, нали?
Чу ли за пътешествениците?
Пътешественици? - Ловците.
Двама от тях.
Големи като големи скали.
Точно на онзи хребет.
Не мога да повярвам, че ги пропуснах.
Може би трябва да си по-близо до вкъщи., така няма да пропуснеш нищо.
Пак отиде в старата ферма.
Не си ли?
Бях внимателен.
Децата може и да не са.
Съжалявам, не знаех.
Тук никога не са идвали ловци преди жътвата.
Или вълци.
Чудя се дали има проблеми на юг.
И каква е тази твоя грижа?, Елинор Брандифут?
Не си ли се чудила?..
Какво друго има там?
Докъде стига реката
или където врабчетата имат нови песни, които пеят през пролетта?
Не мога да помогна, но чувствам че има чудеса на този свят.
Отвъд нашето скитане.
Казах ти.
Безброй пъти.
Елфите трябва да пазят горите.
Джуджета, техните мини. Мъжете, техните полета със зърно.
Дори дърветата трябва да се притесняват. за почвата под корените им.
Но ние, Харфутите, сме свободни. от тревогите на широкия свят.
Ние сме само вълни в един дълъг, дълъг поток.
Пътищата ни се определят от отминаващите сезони.
Никой да не излиза от пътеката, и никой не ходи сам.
Имаме се един друг. В безопасност сме.
Така оцеляваме.
Продължавай. Помогни на баща си.
Това е твой проблем. Колелото трябва да е кръгло.
Тези най-храбри воини
коленичат пред нас, победители.
Защото Моргот падна преди много време.,
някои се страхуват, че може да се появи ново зло от сянката му.
Така че преди векове,
тези войници пометоха през морета и планини,
последните остатъци от нашия враг
като пролетен дъжд, костите на разложен труп.
И сега, най-накрая,
те се завръщат при нас триумфално.,
без никакво съмнение.
че дните ни на война свършиха.
Днес...
Нашите дни на мир започват.
И като мярка за нашата благодарност,
на тези герои ще бъде оказана чест.
ненадминат в познанията ни.
Ще бъдат ескортирани до сивите убежища
и да премине през морето да живеят цяла вечност
в благословеното царство на Далечния Запад.
Безсмъртните земи на Валинор.
Най-накрая се прибират у дома.
Ще стоиш ли там?, или ще дишаш като Орк?
Казват, че виното на победата е най-сладко.
за тия, които са преминали тежките изпитания
Не се чувствам победител.
Заслужаваш честта на този ден.
Брат ти би се гордял.
Спомням си, когато следата бе издълбана в него.
Беше като подобие на зло живо същество.
Предполагах, че последните ми дни,
щях да прекарам тук с тях.
Но вместо това, сега трябва да ги напусна.
Това е подарък от вашия Крал.
Подарък, който реших да не откажа.
Галадриел, ти...
Брат ми даде живота си, за да преследва Саурон.
Неговата задача сега е моя.
Отивам да търся врага. който избяга на север.
Сама, ако трябва.
А, да. Мистериозният ти сигил.
Споделих го с върховния крал.
- Тогава защо... - Защото виждам сигил.
това не значи, че си по-близо. за намирането на Саурон.
Всичко свърши. Злото си е отишло.
Тогава защо не се е махаме от тук?
След всичко, което преживяхме...
Естествено е да се чувствате в конфликт.
Конфликт?
Благодарна съм, че не познаваш злото. както аз.
Но ти не си видял това, което аз видях.
Виждал съм моя дял.
Не си видял това, което аз видях.
Злото не спи, Елронд.
То чака.
И в момента на нашето самодоволство,
то ни заслепява .
Нека кажем, че всичко е така, защото се страхувате.,
и този враг който е някъде там., в засада.
Наистина ли вярваш, че ако го търсиш? ще те задоволи?
Още един Орк под острието ти, ще ти донесе ли мир?
- Ами ако грешиш... - Не греша.
Ако грешиш,
ще водиш ли още елфи, да умрат в далечни земи?
Да се убедиш, че си направил достатъчно,
колко още статуи трябва да поставите към този път?
Никой в историята никога не е отказвал .
Ако го направиш сега, може никога да не се повтори.
Ще останеш тук, изгнаник.,
отровен в тъмни шепоти и сънища.
И на Запад, мислиш ли, че съдбата ми ще е по-добра?
Където песента се присмива на виковете и битките в ушите ми?
Казваш, че съм спечелила победа над всички ужаси на Средната земя.
И все пак ги оставяш живи в мен?
Да ги взема със себе си?
Неумиращи, непроменливи, разбиващи,
в страната на безинтересната пролет?
Само в благословеното царство
това, което е счупено във Вас, може да бъде излекувано.
Върви за там.
Върви и ти обещавам...
Че ако само шепота на заплахата, която възприемате, се окаже вярна.,
Няма да спра, докато не се справя.
Би се достатъчно дълго, Галадриел.
Остави меча си.
Без него, какво ще бъда?
Каквато винаги си била.
Приятелю.
Добър вечер.
Караес в три хода.
По-вероятно отровен.
Отровен? От кого?
За всичко, което знаем, мръсникът го е направил сам.
Наистина ли минаха вече две седмици?
Така е.
Много малко, за да докладвам за това., Страх ме е.
Няколко мръсни спора, малко неравномерно боравене със зарове.
И... О, да!
Имах малко тръпка тук., миналият ден.
Скарахме се заради едно момиче.
Очите му бяха мързеливи, а нейните свръхактивни., ако ме разбираш.
Искаш ли питие, войнико?
Е, моята кана е твоя, както винаги.
А отравянето?
Какво отравяне?
Това, който обсъждахте.
Не, не, не, не...
Беше за отровната трева и дрънкаше глупости.
Един човек е минал през, ливадата му и каза че е изгнила.
Само плевелите ще растат там.
Откъде е този човек?
Не каза.От изток, мисля.
В кой ден е бил тук?
- О, остави го, имаше остри уши.
Това е кървава трева.
Това, което ни тъпчеше умря преди хиляда години.
Кога ще оставите миналото да си отиде?
Миналото е с всички нас, независимо дали ни харесва или не.
Един ден истинският Крал ще се завърне.
И ще ни измъкни от тук
- Спокойно, момче. Угаси огъня сега.
Хайде, момче.
Ще има ли нещо друго?
Дай ми ръката си.
Семена от алфирин.
Не съм виждал това цвете. от дете.
Къде го намери?
Трябваше да търгувам с друг лечител. който е минавал.
Смачкваме венчелистчетата, за да образуваме мехлем.
Смачка ли ги?
Внимателно.
Има ли лечители сред вашия вид?
Има.
Но ние ги наричаме занаятчии.
Повечето рани по телата ни се лекуват сами,
така че, тяхната работа е да правят скритите истини като произведения на красотата.
Защото красотата има голямата сила да излекува душата.
Тогава се надявам да намираш цветята на алфирин за красиви.
До следващия път, тогава.
Войнико.
Нещо за докладване?
Нищо необичайно.
И кладенеца...
Как беше?
Наля ли вода?
Чакат ни в Острит.
Замисляли ли сте се за последствията, с които може да се сблъскаме
ако стражите открият това, което правим?
Боя се, че не ви разбирам.
Достатъчно трудно е да бдят
без да се налага да хвърлят едно око точно върху теб.
Или мислиш, че съм сляп?
Не. Мисля, че говориш твърде много.
И миришеш на гнили листа.
Не е вярно.
Да, знаеш го.
Това искам да кажа. Само два пъти в познатата история
има сдвояване между елфи и хора дори са се опитвали.
И всеки път е завършвало с трагедия.
Завършило е със смърт.
Няма нужда да ми напомняш.
Тогава защо упорстваш?
Дай ми една причина. Една.
Арондир! Мe дор!
Върховният Крал обяви, че дните на войната свършиха.
Всички предни постове са разформировани.
Тръгваме си.
За последно?
Седемдесет и девет години Бях разпределен тук.
Предполагам, че съм свикнал с това.
Можете ли да повярвате че това място някога е било безплодно скално късче?
Много се е променило, Уочуърдън.
Но хората, които живеят тук, не са.
Кръвта на тези, които стояха с Моргот все още потъмнява вените им.
Това беше отдавна, Уочуордън.
Какъв беше преди войната?
Производител.
Тогава ще се завърнеш у дома. за много повече, отколкото си оставил.
Почести, титла.
Животът ти ще започне наново.
Но запомни това, Арондир. ,
че за 79 години си наблюдавал мъжете и жените от Тирхарад,
не заради това, което предците им веднъж го направих...
а заради това кои са все още.
И бъди благодарен.
Че никога повече няма да ги видиш.
Внимателно. Това е прах от огнен корен. Трябва да го правиш бавно.
Ако карам по-бавно ще остана тук цял ден.
Тази сутрин си в цирей.
Почти не спах. Мишките танцуваха истински джиг.
- под дъските на пода. - Отново?
Последните три нощи. Драскане и остъргване.
Какво прави един от тях тук?
Чух, че си тръгваш.
Да.
Къде е останалата част от воините ти?
Най-вероятно ме търсят в този момент.
Тогава защо си в дома ми?
Кажи каквото искаш да кажеш.
Вече го казах.
Сто пъти , по всякакъв начин, освен на думи.
- Майко.
Един мъж те търси.
Мамо.
Лекуваш ли животни?
- Само я погледни.
Тя има някаква болест.
Каква болест?
Не е треска.
И изглежда няма никакви рани.
Къде е пасла?
Беше на изток преди няколко дни.
Дали не е яла нещо?
Какво беше това,което излиза от нея?
Колко на изток?
Може да е стигнала пасищата до Хордърн.
Къде отиваш?
Хордърн е на един ден път. Ако тръгна сега, мога да стигна по здрач.
Идвам с теб.
Бъди бърз.
Ако ни намери тук., ще ни избие зъбите.
Забелязала го е по погрешка.
Стъпих на Късметлийска дъска.
Е, кажи ми.,
истина ли е? За майка ти?
Кое да е вярно?
Чух, че Уолдрег се е хванал
на този сладък гръб на кладенеца онзи ден.
Кой ти каза това?
Всички.
Това е лъжа.
Може би затова баща ти е избягал като него.
Баща ми не е избягал.
Тогава какво стана с него?
Дори не знаеш, нали?
Тои получи наградата от краля. там долу.
Това е истинската награда.
Внимавай!
Хайде, бързо.
Тя премина отвъд погледа ми.
Галадриел беше толкова сигурна в търсенето и трябваше да продължи.
Предвиждахме, че ако има зло,
тя може да е останала жива заради злото, което иска да победи.
За същия вятър който иска да угаси огъня
те също могат да причинят разпространението му.
Сянката, която търсеше...
Вярваш ли, че съществува?
Успокой ума си.
Това, което направи беше правилно.
За Галадриел и за Средната земя.
Трудно е да се види кое е правилно...
Когато приятелството и дългът се слеят.
Това е бремето на онези, които водят.
и тези, които искат.
Галадриел плава към залеза.
Ти и аз трябваше да погледнем към новия Изгрев.
За тази цел,
запознати ли сте с делото на господаря Целебримбор?
Най-великият от елфите, разбира се.
Възхищавам се на артистичността му от дете. Защо питаш?
Той е на път да започне нов проект. Един от изключителна важност.
И ние решихме че ще работиш с него.
Но ще ви позволя да ви обясня подробностите., Господарю Селебримбор.
Първо големите хора, сега звездите.
Отваряйте си очите, когато трябва да спите.
Почти като...
Сякаш гледат за нещо.
За какво гледаш?
Ако нямате нищо против вашите цигански колела.
Какво има? Какво виждаш?
Еланор Брандифут, с носа на баща си,
и винаги го вкарваш в беля.,
вие сте твърде любопитни и натрапчиви да се родите Харфут.
Сигурен ли сте, че не си наполовина катерица?
Садок. Садок, моля те.
Кажи ми.
Небето е странно.
Странно.
Странно как?
Нори! Имаш ли тази мазнина?
Идвам.
Колко си запознат с жителите на Хордърн?
Много, надявам се. Роден съм там.
Защо?
Хората от Хордерн са били известни с това, че са особено силни
в лоялността си към Моргот.
Какво каза току-що?
Истината.
Говориш за приятелите ми.
Близки роднини, познавам ги. Там има и добри хора.
Затова съм тук с теб.
Вместо пазача.
Бронуин.
Ти си единственият вид докосване което знам през целия си живот на тази земя.
Хордърн.
Знаете ли защо кораба плава, а камък не може?
Галадриел.
Дай ми ръката си.
Но понякога светлините светят също толкова ярко
когато са отразени във водата както правят звездите в небето.
Как да разбера кои светлини да следвам?
Понякога не знаем
докато не докоснем тъмнината.
Галадриел!
Превод и Субтитри subsland.com/ maniivanov