DIN EPISOADELE ANTERIOARE
Fratele meu a pierit vânându-l pe Sauron.
Sarcina lui mie-mi revine acum.
Faptul că semnul ăsta dăinuie arată că Sauron a scăpat.
Mai rămâne să aflăm unde e.
Răul s-a risipit.
Atunci, de ce nu s-a dus de aici?
Acești eroi vor putea trece marea,
pe Tărâmurile Nepieritoare ale Valinorului!
Ești fugară, nu-i așa?
Datoria cere să mă întorc în Pământul de Mijloc.
E cumva pecetea regelui vostru?
Ai mei nu au rege.
Ești mai mult decât pretinzi.
Semenii tăi n-au rege pentru că tu ești acela.
Hai cu mine pe Pământul de Mijloc!
Împreună, vom răscumpăra păcatele semințiilor noastre.
Bagă de seamă! Nu sunt eroul pe care-l cauți.
Mă mai ții minte?
Nu.
După ce Morgoth a fost înfrânt, l-am ucis pe Sauron.
Nu te cred.
Simt că trebuie să-i port de grijă.
- Tu așa simți pentru toți. - Ba nu!
Putea să ajungă oriunde, dar a ajuns aici.
Străinul ăsta nu-i nici om, nici elf...
E altceva!
Înapoi!
Așa îi dăm o mână de ajutor.
Vrea să-l ajutăm să găsească stelele alea.
- Încotro? - Să-mi ajut prietenul.
Ești prietena mea cea mai bună din toată această lume mare și sălbatică.
Îți mai aduci aminte și altceva?
Mi s-au arătat multe, dar ca să aflu restul, trebuie să ajung în Rhûn.
Mie-mi pare ca o aventură.
Lumina eldarilor se stinge.
Deși ne-am dat toată silința, decăderea noastră și-a iuțit pasul.
Dacă elfii părăsesc Pământul de Mijloc, va fi sfârșitul
seminției noastre și al celorlalte.
Suntem pe punctul de a făuri o nouă putere,
nu a trupului, ci asupra trupului.
Dintr-odată, voi doi păreți foarte apropiați.
Ajut și eu cum și cu cât pot.
Ținuturile de la Miazăzi nu au rege.
Stirpea regească s-a stins.
Spune-mi cum te cheamă.
Am avut multe nume.
Sauron trăiește din cauza ta!
Galadriel, unde-i Halbrand?
A plecat. Și mă îndoiesc că se va-ntoarce.
Iar, de o va face, drumurile să nu ni se mai întretaie.
Ce s-a întâmplat pe malul râului?
După fiece înfrângere...
umbra prinde alt chip și crește iarăși.
Morgoth s-a dus.
Iar pe noi ne-a lăsat singuri și de ocară.
Azi însă începe un nou ev.
Sub oblăduirea mea.
Noul vostru stăpân.
Sauron!
FORODWAITH - ZORII CELUI DE-AL DOILEA EV
Iar cu noul ev, aduc o nouă rânduială.
Eu deschid calea către izbânzi nemărginite.
Căci eu poftesc la un alt soi de putere.
Nu a trupului, ci asupra trupului.
O putere a lumii nevăzute.
Una ce ne va sluji spre a înrobi popoarele Pământului de Mijloc după vrerea noastră.
Se vor prăpădi mulți orci.
Însă, din neorânduială, vom făuri o lege nouă, nestricată.
Nu ne vor mai vâna ca pe demonii care au nimicit Pământul de Mijloc,
ci ne vor adora ca pe izbăvitorii care l-au tămăduit.
Vom fi cei care i-au adunat popoarele, spre a le stăpâni fără osebire!
Sauron ne amăgește!
Păzea de te-ndoiești de mine!
N-aveți încotro s-o apucați. Valarii nu vă vor ierta în veci.
Elfii nu vă vor primi.
Oamenii...
Oamenii nu se vor uita la voi decât cu groază și scârbă.
O seminție spurcată și josnică, ce se cuvine a fi vânată și măcelărită.
Eu sunt unicul vostru viitor, iar calea mea, singura voastră cale!
Cine îndrăznește a spune altcumva?
Trăiască Seniorul Sauron!
Noul Senior al Întunecimii!
Trăiască Adar!
Sunteți liberi... copiii mei!
Trăiască Adar!
Într-acolo te-așteaptă moartea, fârtate!
Acesta mi-e drumul sorocit.
Oștirea orcilor s-a ridicat împotriva oamenilor.
Nouă ne-a surâs norocul.
Poate că le-a surâs celor ce-au murit dintâi.
Știu că ai suferit.
Se vede în căutătura ta.
Te-așteaptă altă viață.
Trebuie doar să-i ieși în întâmpinare.
Blazonul tău...
ce-ascunde?
E pecetea unor regi ce s-au stins demult.
- Din stirpea ta? - Nu.
Ai mei i-au slujit.
De ce-l porți, mă rog?
Spre a nu uita că soarta nu ne e bătută în piatră,
că până și norocul celor puternici atârnă în cumpănă.
Teribilă aducere-aminte!
Ori una ce dă nădejde!
Când o potecă neabătută se frânge,
alta în urma ei răsare.
Adesea, pașii ni-i poartă spre un loc mai bun.
Unde sălășluiește binele.
De treci marea, umblă vorba că-s locuri unde trecutul ți-l poți îngropa.
Unde poți păși pe cărări noi.
Și-o viață nouă poți începe.
Hai cu noi, de voiești!
Sau vezi-ți de drumul pe care ai pornit.
Și caută coasa morții.
Tu alegi, prietene!
- Ești bine? - Nu.
Iar ai visat urât?
Ce gând te chinuie?
Am făcut mult rău.
Nu este om să nu fi făcut lucruri de ocară.
Nu asemenea mie.
Caută iertarea!
Ești viu pentru că ai ales binele.
Dar mâine?
Va trebui din nou să îl alegi.
Poimâine, iar. La fel și apoi.
Până-l sădești în inima ta.
Ține-te de ceva!
Ajutor!
Aici!
Talazurile sorții-s schimbătoare.
Ori te-aduc la țărm, ori te-aruncă-n larg.
STĂPÂNUL INELELOR: INELELE PUTERII
Elrond, stai! Dă-mi-le mie!
Iertare îți cerem, comandante Galadriel!
Din porunca heraldului Elrond, se cuvine să ne însoțești.
E-adevărat?
Mărite Rege!
Heraldul Elrond are trei Inele asupra sa.
Cu ele am putea opri puterea să ne scadă și ne-am putea salva seminția.
Vom grăi despre Inele după ce vei fi răspuns la întrebare.
Elrond m-a înștiințat că al tău tovarăș, Halbrand pe nume,
nu era cel ce se pretindea a fi.
Deși știai, le-ai ascuns și lui, și lui Celebrimbor.
E-adevărat?
Da.
Cine e?
Nu e cel ce credeam că e.
Acesta e și temeiul faptelor mele.
De ce bați câmpii și te ferești să-mi spui adevărul?
Mărite Rege!
Rogu-te, crede-mă că nu mi-aș primejdui cu bună știință seminția!
Te voi crede când nu voi mai vedea minciuna ce se se ascunde în ochii tăi.
Cine e omul acesta, te întreb?
Nu e om.
Însă... s-a dat drept unul.
Și-a luat chip plăcut, ca să-și tăinuiască adevărata fire.
E Sauron.
Cum ai putut?
Tocmai tu!
M-a amăgit! Am fost amăgită!
Nu, Galadriel, ai fost oarbă. Te-a orbit mândria ta!
Pe tine ce slăbiciune te-a orbit?
Liniște!
Ce altă cale ne-a rămas după neizbânda ta din Khazad-dûm?
Am fost prieteni.
Liniște!
Inelele! Arată-mi-le!
Mai bine nu, Mărite Rege. Sigur le-a spurcat.
Nu le-a atins, Mărite Rege.
Săptămâni întregi a trudit cu Celebrimbor. Nu știm cât de adâncă e urma.
În curând, ultima frunză de aur va cădea
și-mi va reveni misia de a anunța Lindonul că vremea noastră aici s-a sfârșit,
iar elfii vor trebui să părăsească aceste meleaguri pe vecie.
Acum vii tu și-mi zici că vrăjmașul nostru cel mai șiret se ițește din nou.
De plecăm acum, semințiile Pământului de Mijloc
vor îndura samavolniciile noului Senior al Întunericului.
Inelele acestea nu sunt doar nădejdea noastră cea de pe urmă,
ci a întregului Pământ de Mijloc.
Trebuie să ne încumetăm.
Dă-mi-le!
Mărite Rege...
Sauron încă nu a adunat atâta putere.
Inelele astea i-ar putea-o aduce plocon.
Trebuie nimicite!
Nu tu ai căderea să iei asemenea hotărâre.
Cu fiece clipă în care nu dai ascultare, îți faci viața mai grea.
Inelele, Elrond!
Îți poruncește regele tău.
Nu-ți mai spun a doua oară!
Dă-i ascultare!
Ai curajul să-mi zici așa ceva?
E singura cale. Dă-i ascultare!
Nu pot.
Știi bine!
Prindeți-l!
Elrond, nu!
Căutați-l! Căutați inelele!
Porniți!
Iuțiți pasul!
Mai iute, Înălțimea Ta!
Ia de-aici!
Bun-venit în Mordor!
De veți lucra pământul bine, veți mânca bine.
De-l veți lucra rău, veți îngrășa pământul.
Tu, flăcău, îi juri credință lui Adar, Tatăl-stăpân al urukșilor?
Nu mai sunteți în Ținuturile de la Miazăzi!
În Mordor, de nu pleci capul, rămâi fără el.
Tu de colo! Îi juri credință lui Adar?
Îl iau eu pe ăsta!
Regele Ținuturilor de la Miazăzi s-a predat, Tată-stăpân!
Spune că vrea să negocieze.
Eliberează-mi oamenii!
Altfel ai tăi vor pieri.
Ai mei i-au învins pe oamenii acestor ținuturi.
I-am învins pe elfii care le-au venit în ajutor.
I-am învins până și pe aliații lor, oamenii care-au venit de dincolo de mare.
Nu mai are cine să semene frică în noi.
A mai rămas cineva.
După ce a fost învinsă, Galadriel și-a căutat un nou aliat,
un vrăjitor din vechime, care să-i învețe pe elfi cum să făurească o nouă armă.
Tu i-ai spus primul despre aceasta.
O putere asupra trupului.
Mai ții minte cuvintele astea?
O putere care-i va îngădui să-ți folosească iar odraslele
ca robi în oștirea lui.
Eliberează-i pe ai mei, și-ți voi spune unde-l găsești.
Îl vei putea astfel nimici și ne vei lipsi pe amândoi de răul ce se ascunde în el.
Nu, Majestatea Voastră.
Îmi vei spune tot ce crezi că știi despre acest vrăjitor în clipa asta.
Altfel îți voi slobozi eu cuvintele, din beregată!
De mor, tot ce știu va muri odată cu mine.
Nu îndrăznești să mă ucizi.
O să ajungi să mă rogi.
Majestatea Voastră!
Tată-stăpân, vorbele lui...
Sauron... nu se mai întoarce, nu?
Nu.
Sauron e mort.
În genunchi, viermilor!
Iar ai privirea aia.
Iar ai avut visul acela astă-noapte, nu?
Dacă mi-ai zice ce vezi, poate aș putea...
să te ajut să-l dezlegi.
O fi vreun semn despre ce vom găsi...
când vom da de stelele alea.
Nu, căldura-i de vină.
Nu! Nu se poate!
Copaci de piatră.
Ne învârtim în cerc.
O fi vreo răutate pe aceste meleaguri, și ne tulbură drumul.
Recunoaște că ne-am rătăcit.
Spaimele sunt merindele prostului, Nori.
Înțelept ar fi să ne ospătăm cu răbdare.
Nu ne-am mai ospătat cu nimic de când am rămas fără melci.
Nu e nimic de-ale gurii aici.
Nu, nici gând!
Te rog!
De unde știi că nu dă roade? Nu strică să încerci.
Ai uitat ce s-a-ntâmplat ultima dată când am făcut așa ceva?
Mai departe.
Și mai departe, Nori.
E bine aici?
Ai reușit. O să avem ce mânca zile întregi.
Nu mai fi posomorât!
Te-am rugat să plăsmuiești niște merinde, și-ai reușit.
N-a pățit nimeni nimic.
M-am pierdut cu firea.
Mai rămâne să înveți să nu te pierzi cu firea.
În vis, îmi apare ca o... creangă.
Sub bolta înstelată.
Când întind mâna s-o apuc...
Ce e? Ce se petrece apoi?
Unele lucruri e mai bine să rămână nerostite.
Doar că le-ai rostit binișor.
Și nu-mi pare drept să le preschimbi acum în taine, nu?
Poate că vrăjitorii nu judecă întruna drept.
- Simt cum merg prin gâtlej. - E partea cea mai bună.
Dănțuiesc.
Eu și Poppy le cântam cântecele,
să dănțuiască pe muzică atunci când...
Of!
Nimic mai firesc ca unui Harfoot să-i fie dor de casă.
Știam că va fi greu, doar că...
Ei bine...
Greul ăsta e altfel.
Ciudat cum povara cea mai mare e ceea ce-am lăsat în urmă!
Și mie mi-e dor de casă.
Nici nu-ți amintești care e.
Nu.
Uneori ajunge la mine o licărire,
un dor după un simțământ ce l-am uitat ori a-l numi nu știu.
Dar știu că e aievea.
Mă așteaptă dincolo de apus.
S-ar zice că suntem urmăriți.
Fii îngăduitor, Majestate!
Nici chiar regii n-o duc mult făr' de mâncare.
De ce nu deschizi pliscul?
Ia zi-i lui nen'tu Waldreg tot ce știi despre Sauron.
Ți-o fi dragă durerea.
După ce mă slobozește tatăl-stăpân, o să-ți frâng gâtul!
Adar nici nu mai știe că ești aici!
LINDON - LIMANURILE CENUȘII
E desăvârșit!
Desăvârșirea ființează doar în Valinor.
Mulțumesc, meștere Círdan!
Nu-i nevoie să te mai ascunzi.
Meștere Círdan!
Iertare-ți cer că vin neanunțat,
dar nu mai știu la ce porți să bat.
Ești cel mai bătrân și mai înțelept din seminția noastră.
Pe elfi i-așteaptă cea mai mare încercare a evului nostru.
Simt că porți ceva asupră-ți.
Ceva ce vuiește mai tare decât marea.
Ce ai adus cu tine?
Doar în mâinile meșterului Celebrimbor va să ajungă!
Se cuvine să-l înștiințăm
că Halbrand este Sauron.
Mergi iute
și să nu te-ncrezi în niciun străin pe drumul tău!
Da, luminăția ta!
Se cuvine să-ți mulțumesc pentru încrederea avută în privința Inelelor.
Încredere?
Să nu ne amăgim, comandante!
Prieteșugul nostru vremelnic are un singur temei:
faptele tale, din pricina cărora avem mâinile legate.
Dușmanul nostru e în viață din pricina ta.
Din pricina ta, nu ne rămâne decât să punem la-ncercare Inelele.
Ar trebui să te pun în lanțuri
și să te arunc în Pârloagele Trolilor.
Și de ce n-ai făcut-o?
Nu-ntinde coarda!
Îți jur, Mărite Rege,
că nu mă voi opri până nu-l voi nimici și-mi voi îndrepta greșeala.
Erai de mult surghiunită de n-aș fi crezut la fel.
N-am găsit Inelele, Mărite Rege!
Am cercetat unde piatra se-ngemănează cu apa.
Nici urmă de el.
- Poate când a căzut... - Nu!
Elrond e în viață.
Căutați și mai departe!
Puneți pază în dreptul vadurilor! Să nu vă scape!
Nu cred că asta urmărește.
Vorbește deslușit.
Zicea că vrea să distrugă Inelele.
Elrond ar merge la cineva în care are încredere.
La cineva mai în vârstă și mai înțelept...
A cărui vorbă ar insufla respect.
Chiar și domniei-tale.
La cineva care ar putea schimba cursul lucrurilor în favoarea lui.
Poți să le cercetezi.
Am mai văzut lucrarea lui Celebrimbor.
- Face lucruri alese. - Așa e.
Mi-aduc aminte că voia ca, într-o bună zi, să făurească lucruri atât de puternice
încât să facă pe oricine să se răzgândească.
Dacă, precum cum ai zis,
Inelele acestea au asmuțit elf contra elf atât de iute...
aș zice că a izbândit.
Poate că nu mâna lui Celebrimbor se face vinovată de-această urmare.
Dacă vorbele tale sunt adevărate,
aceste trei Inele au fost făurite fără înrâurirea lui Sauron.
Dușmanul e șiret.
Mă tem că Inelele nu sunt decât un șiretlic,
o sculă în vreun vicleșug mai larg, al cărui capăt încă nu-l știm.
Ce-aștepți de la mine?
Inelele trebuie nimicite.
De vei face asta, evul elfilor va lua sfârșit.
Am lăsa Pământul de Mijloc în voia sorții.
Te împaci cu gândul?
Dacă altfel ar însemna să cădem pradă uneltirilor Dușmanului...
da.
Tatăl tău ar fi mândru de tine.
Demult, s-a săvârșit o bătălie.
Armele bătăliei au ajuns oasele pe care s-au clădit continentele.
Chiar și acum, acolo unde golful se-ngemănează cu marea,
pe fundul apei a rămas o rană atât de adâncă
încât doar Manwë însuși știe unde-i este capătul.
De ar fi să arunce cineva Inelele în acel hău, ele...
Lasă-mă să vorbesc cu el mai întâi.
Te rog, Mărite Rege!
Acordă-mi o ultimă șansă să-mi conving prietenul.
Convinge-l iute!
Elrond?
Am venit să te înduplec nesilit.
De voi da greș, Marele Rege te va izgoni cu forța.
Am greșit mult în ultima vreme, vechi prieten!
M-ajuți să reușesc de data asta?
Ți-am cerut să ai încredere în mine. Se cuvenea să am și eu în tine.
Însă, de nu ne punem încrederea în Inele, totul va fi în zadar.
Cu trei, există statornicie.
Mai ții minte?
Amândoi am ales calea asta.
- Nu, tu ai ales-o pentru mine. - Elrond...
Ce te sperie, încât nu-ți poți închipui
că ar putea fi pângărite?
În adâncul sufletului meu,
știu că cele Trei Inele nu sunt sub stăpânirea lui.
Iar tu nu ești?
Lumina Valinorului ți-a luminat chipul, Galadriel,
iar tu i-ai întors spatele.
Voiai cu adevărat să alungi întunericul sau ai simțit chemarea lui?
Oare nu pricepi? Toate astea ar putea fi lucrarea lui.
Am făcut ce am crezut că e bine.
Doar timpul ne va spune de-a fost sminteală ori înțelepciune.
Cât timp socoți că ai?
Unde e Círdan?
Ai făcut ce trebuia, Galadriel.
Și eu.
Elrond!
Unde-s Inelele?
Poppy!
Prăjiturele cu miere!
Nicicând n-am fost mai fericită ca acum!
Cum mai merg treburile acasă?
Cam la fel.
Maică-ta m-a pus să-ți fac munca,
dar taică-tu a zis că nu-s obligată.
Ai venit după noi.
Nu că ar fi fost așa de greu. N-ați ajuns tocmai departe.
S-ar părea că ne-am rătăcit.
Ai găsit puterea să recunoști?
Nu pentru mult timp! Ia priviți!
Frunzăream vechea carte a lui Sadoc.
Cei din neamul Harfoot or fi trecut pe aici demult.
E și un avertisment:
„De uitați vorbele cântului, în cerc veți fi sortiți să vă învârtiți.”
Cântec? Ce cântec?
Ai o încercare.
Cântați-mi, cântați-mi Meleaguri depărtate
- Cântecul de umblat? - Ne zice pe unde s-o luăm.
Seminția noastră a pribegit ani la rând.
Poteca asta musai să fi-nsemnat mult pentru ei.
Eu zic să urcăm.
„Copaci de piatră... Lumina din turn nu-mi mai e cămin.”
Acolo!
„Pe lângă crâmpeie de palide flăcări.”
„Nisipul negru mi-e pat.”
„Am dat tot ce-am știut pe viitorul necunoscut.”
Bun venit pe meleagurile Rhûnului!
Haideți! Ce mai așteptați?
Ăsta e doar începutul.
De ce-l privești așa?
Așa cum?
De parcă ai mai fost aici.
Doar în vis.
Am trecut și eu prin ce treci acum.
La începutul Zilelor de Odinioară.
Morgoth a ales treisprezece dintre noi, spre a ne binecuvânta cu mâna lui
și a ne făgădui putere.
Spre a ne naște iar.
M-au dus pe un pisc întunecat, fără de nume.
M-au legat în lanțuri și au plecat.
După o veșnicie fără apă și merinde...
l-am văzut.
Am văzut chipul slujitorului său.
Chipul lui Sauron.
Și era chipeș.
Mi-a dat vin roșu ca luna sângerie.
Mi-a dat vin, pe piscul acela întunecat și fără nume,
iar eu l-am băut.
Până la ultima picătură.
Ți-am eliberat poporul.
Zi-mi ce știi despre Sauron.
Sauron s-a întors sub un alt chip.
Încă nu sunt sigur de noua sa alcătuire.
Atunci la ce-mi ești de trebuință?
Am ceva ce tu nu ai.
Încrederea elfilor.
De-mi dai drumul,
voi reveni printre ei, să ți-l caut,
să-l poți nimici cu hoardele tale.
Îi juri credință lui Adar,
Tatăl-stăpân al urukșilor?
Da.
Îngenunchează!
Jură-i credință!
- Jur... - Cu tâmpla la picioarele mele!
Jur să-l slujesc pe Seniorul Mordorului!
Până la sfârșitul zilelor mele...
și ale lui.
Ce faceți? Stați deoparte!
Să pui iscoade pe urmele lui! Necontenit!
„O să-ți frâng gâtul!”
Nu așa ziceai, Majestate?
Trăiască regele!
O neam elfesc!
Prea mult am zăbovit Pe Țărmul de Dincoace
Iar acum, coroana ce se stinge
La schimb o dăm,\ Spre a purcede spre Valinor
O neam elfesc!
Se apropie Iarna
Ziua despuiată și desfrunzită...
O neam elfesc!
Frunzele cad în pârâu
Și curg pe râu, la vale
Lumina eldarilor s-a stins.
Suntem asemenea tăciunilor scoși de mult timp din vatră.
Trebuie să facem cale întoarsă acasă, altfel ne vom stinge în noaptea eternă.
Și iată, a sosit vremea
ca zilele noastre pe Pământul de Mijloc... să ia sfârșit!
Desăvârșirea nu ființează doar în Valinor, Mărite Rege!
Există și aici.
Celebrimbor a adus-o pe Pământul de Mijloc.
Nu!
Galadriel!
Nu!
Noua forjă e demnă de toată admirația, stăpâne!
Cu adevărat demnă!
Să nădăjduim că Inelele au lucrat cu spor! Altfel, nu mai apucăm s-o folosim!
Iertare, stăpâne, dar a sosit un sol.
Cu solie din Lindon?
Dimpotrivă, stăpâne! Aduce solie din Ținuturile de la Miazăzi.
Zice că vrea să negocieze.
Cum rămâne, stăpâne? Îl lăsăm să intre?
Am văzut munți ce se prăbușesc.
Ape care seacă.
Și nori negri, care se adună peste turnuri albe.
ÎN SEZONUL ACESTA DIN STĂPÂNUL INELELOR: INELELE PUTERII
Se apropie furtuna.
Pregătiți-vă!
Te aștept.
Le-a trezit ceva.
Nu. Cineva!
Se aude că a luat chip nou, ca să-și amăgească vrăjmașii.
- Cine ești? - Annatar.
Seniorul Darurilor.
Sauron e singur, fără oștire, fără aliați.
Nu oști îi sunt de trebuință... ci Inele.
Șapte Inele, șapte gnomi. Iar în ele, ferecată, putere!
I-ai salvat pe elfi. Făurește Inele pentru oameni.
Nu putem să le dăm Inele oamenilor.
Primejdia stricăciunii e mult prea mare.
Adevărata creație cere sacrificii.
Când ați ales să purtați Inelele,
ați ales să fiți complicii lui.
Scoate-ți Inelul!
Îl voi învinge. Cu orice preț!
Nu! Asta își dorește Sauron!
M-am simțit îndatorat să-ncerc să fac ceva aparte.
Tu vei rămâne liniștea din inima furtunii.
Poți să mă înveți vraja asta?
Dacă te arăți vrednic.
Sauron se ivește la apus, Vrăjitorul Întunecat, la răsărit.
Toată suflarea Pământului de Mijloc e în primejdie.
Vrei să-i dai pierzaniei?
Împreună putem îndrepta lucrurile.
- Nimeni nu se abate. - Iar calea singur n-o bate.
Am trebuință de securea ta, bătrâne prieten! Acum!
Celebrimbor, noi doi avem de lucru.
Subtitrarea: Cristian Brînză
Redactor: Aura Marinescu Nour