‫בפרקים הקודמים‬
‫אחי מסר את חייו במצוד אחר סאורון.‬
‫משימתו כעת שלי.‬
‫עצם קיומו של הסימן הזה מוכיח שסאורון ברח.‬
‫השאלה כעת היא לאן?‬
‫הרשע איננו.‬
‫אז למה הוא לא נעלם מפה בפנים?‬
‫לגיבורים אלה יוענק אישור לחצות את הים,‬
‫אל ארצות האלמוות של ולינור.‬
‫את עריקה, נכון?‬
‫החובה דורשת ממני לשוב לארץ התיכונה.‬
‫זה סימן המלך של אנשיך?‬
‫לאנשיי אין מלך.‬
‫אתה יותר מכפי שאתה טוען.‬
‫לאנשיך אין מלך, שכן אתה מלכם.‬
‫בוא איתי לארץ התיכונה,‬
‫ויחדיו נגאל את שתי השושלות שלנו.‬
‫תיזהרי, אני לא הגיבור שאת מחפשת.‬
‫אתה זוכר אותי?‬
‫לא.‬
‫אחרי תבוסתו של מורגות', הרגתי את סאורון.‬
‫אני לא מאמינה לך.‬
‫אני מרגישה שהוא באחריותי.‬
‫- את מרגישה שכולם באחריותך. - לא.‬
‫הוא יכול היה לנחות בכל מקום, והוא נחת פה.‬
‫הזר הזה אינו אדם, או אלף,‬
‫הוא משהו אחר!‬
‫"א-קוויטה!"‬
‫תתרחקי!‬
‫ככה נעזור לו.‬
‫הוא רוצה שנעזור לו למצוא את הכוכבים האלה.‬
‫- לאן את הולכת? - לעזור לידיד שלי.‬
‫את החברה הכי טובה שלי בעולם הפראי והרחב כולו.‬
‫אתה כבר זוכר משהו נוסף?‬
‫עוד צף, אבל כדי לגלות את השאר, אני יודע שעליי ללכת לר'ון.‬
‫נשמע קצת כמו הרפתקה.‬
‫אורם של האלדר דועך.‬
‫חרף כל מאמצינו, ההידרדרות שלנו רק הואצה.‬
‫אם האלפים ינטשו את הארץ התיכונה זה יהיה הסוף,‬
‫לא רק של עמנו, אלא של כל העמים.‬
‫אנחנו על סף חישול סוג חדש של כוח.‬
‫לא מבשר ודם, אלא בבשר החי.‬
‫לפתע פתאום נדמה שאתם מיודדים מאוד.‬
‫אני רק מציע את הסיוע הצנוע שלי.‬
‫אין לארצות הדרום מלך.‬
‫השושלת ניתקה.‬
‫תאמר לי את שמך.‬
‫היו לי שמות רבים.‬
‫סאורון חי בזכותך!‬
‫גלדריאל, איפה הלברנד?‬
‫הוא איננו. וספק אם ישוב.‬
‫ואם ישוב, אל לנו לתקשר עימו שוב.‬
‫מה קרה ליד הנחל?‬
‫תמיד, אחרי תבוסה...‬
‫הצללים לובשים צורה אחרת וחוזרים לגדול.‬
‫מורגות' איננו.‬
‫הוא הותיר אותנו בודדים ומבוישים.‬
‫אבל היום מתחיל עידן חדש.‬
‫תחתיי.‬
‫האדון החדש שלכם.‬
‫סאורון.‬
‫פורודווית' שחר העידן השני‬
‫ועם עידן חדש, אני מביא חזון חדש.‬
‫מסלול לכיבוש ללא תנאים,‬
‫שכן אני מחפש כוח מסוג חדש.‬
‫לא מבשר ודם, אלא בבשר החי.‬
‫כוח של עולם הנסתר.‬
‫כוח שישמש אותנו לשעבד את תושבי הארץ התיכונה לרצוננו.‬
‫אורקים רבים ימותו.‬
‫אבל מתוך התוהו נחשל סדר חדש ומושלם.‬
‫לא יצודו אותנו עוד כשדים ששברו את הארץ התיכונה,‬
‫אלא דווקא יסגדו לנו כמושיעים שריפאו אותה סוף סוף,‬
‫באיחוד עמיה, כדי לשלוט על כולם יחדיו!‬
‫סאורון משקר.‬
‫הפקפוק בי יהיה על ראשכם.‬
‫אין לכם לאן לפנות. הוולאר לעולם לא יסלחו לכם.‬
‫האלפים לעולם לא יקבלו אתכם.‬
‫בני האדם...‬
‫בני האדם לעד יביטו בכם באימה ובגועל.‬
‫גזע מושחת ונחות שמתאים רק לציד ולשחיטה.‬
‫אני עתידכם היחיד! ודרכי היא דרככם היחידה!‬
‫מי מכם מעז לומר אחרת?‬
‫הבה נריע לאדון סאורון!‬
‫אדון האופל החדש!‬
‫הבה נריע.‬
‫יחי אדר!‬
‫ילדיי... אתם חופשיים.‬
‫יחי אדר! יחי אדר!‬
‫יחי אדר! יחי אדר! יחי אדר!‬
‫בכיוון הזה אורב המוות, חבר.‬
‫אם כך זוהי דרכי.‬
‫צבא אורקים תוקף בני אדם.‬
‫אנחנו היינו בני המזל.‬
‫אולי בני המזל מתו ראשונים.‬
‫ברור לי שסבלת.‬
‫זה ניכר במבטך.‬
‫מחכים לך חיים אחרים.‬
‫אתה רק צריך לפנות לעברם.‬
‫הסמל הזה.‬
‫מהו?‬
‫סמל של מלכים שמתו מזמן.‬
‫- משפחתך? - לא.‬
‫משפחתי שירתה אותם.‬
‫אז מדוע ללבוש אותו?‬
‫כתזכורת לכך שגורלנו לעולם לא ודאי,‬
‫שהמזל יכול להתהפך גם אצל החזקים ביותר.‬
‫תזכורת קודרת.‬
‫או מלאת תקווה.‬
‫דרך בטוחה עלולה לקרוס,‬
‫אבל תמיד יש אחרת.‬
‫לרוב היא יכולה להוביל אותנו למקום טוב יותר.‬
‫למקום טוב.‬
‫אומרים שיש מקומות מעבר לים שאדם יכול להימלט אליהם.‬
‫תמצא דרך אחרת.‬
‫אולי חיים אחרים.‬
‫בוא איתנו אם תרצה.‬
‫או... שתמשיך ללכת,‬
‫ותמשיך לרדוף אחר המוות.‬
‫הבחירה שלך, חבר.‬
‫- הכול בסדר? - לא.‬
‫שוב סיוטים?‬
‫מה רודף אותך כל כך?‬
‫עשיתי מעשה רע.‬
‫כולנו עשינו דברים שלא נרצה להודות בהם.‬
‫לא כמוני.‬
‫תמצא מחילה.‬
‫אתה חי כי בחרת בטוב.‬
‫אבל מה לגבי מחר?‬
‫תצטרך לבחור כך שוב.‬
‫ולמחרת, וביום שאחריו,‬
‫עד שזה נהפך לאופי שלך.‬
‫תיאחז במשהו.‬
‫הצילו! תעזרו לי!‬
‫תעזור לי!‬
‫כאן!‬
‫גאות הגורל גואה.‬
‫שלך אולי עולה או יורדת.‬
‫שר הטבעות: טבעות הכוח‬
‫אלרונד, עצור, תמסור לי אותן!‬
‫אל תיפגעי, המפקדת גלדריאל,‬
‫אבל בהוראת השליח אלרונד, עלייך לבוא איתנו.‬
‫זה נכון?‬
‫המלך העליון.‬
‫השליח אלרונד נושא שלוש טבעות.‬
‫אמצעי לעצירת הדעיכה והצלת בני עמנו.‬
‫נדון בטבעות אחרי שתעני על השאלה.‬
‫אלרונד הודיע לי זה עתה שבן לווייתך, הלברנד הזה,‬
‫אינו מי שהוא טען שהוא.‬
‫אך בחרת להסתיר את זה מפניו ומפני קלברימבור.‬
‫האם זה נכון?‬
‫כן.‬
‫מי הוא?‬
‫הוא לא מה שחשבתי.‬
‫וזאת הסיבה למעשיי.‬
‫למה את מתפתלת ונמנעת מחשיפת האמת?‬
‫המלך העליון,‬
‫עליך להאמין שלעולם לא אסכן את בני מיננו ביודעין.‬
‫אאמין לך כשלא אראה יותר את השקר שמסתתר במבטך.‬
‫עכשיו, מיהו האדם הזה?‬
‫הוא איננו אדם.‬
‫הוא... התחזה לאדם.‬
‫הופיע בחזות נאה כדי להסתיר מיהו באמת.‬
‫הוא סאורון.‬
‫איך יכולת?‬
‫מכל בני מיננו.‬
‫הוא הונה אותי. הוניתי!‬
‫לא, גלדריאל, התעוורת. הגאווה שלך עיוורה אותך.‬
‫ומאיזו חולשה התעוורת, אלרונד?‬
‫שקט!‬
‫איזה מסלול חלופי הותיר לנו הכישלון שלך בקהזד-דום?‬
‫היית חברה שלי!‬
‫שקט!‬
‫הטבעות. תראה לי אותן.‬
‫בל נשתמש בהן. אין ספק שהשחית...‬
‫הוא לא נגע בהן.‬
‫הוא עבד עם קלברימבור במשך שבועות. מידת השפעתו לא ידועה לנו.‬
‫בקרוב ינשור עלה הזהב האחרון,‬
‫ויהיה מוטל עליי להודיע לכל לינדון שזמננו פה תם,‬
‫ושעל האלפים לנטוש את החופים הללו לעולמים.‬
‫עכשיו אתם מודיעים לי שהאויב הכי ערמומי שלנו שוב קם.‬
‫אם נעזוב כעת, עמי הארץ התיכונה‬
‫ייאלצו לסבול תחת עריצותו של אדון אופל חדש.‬
‫הטבעות הללו הן לא רק תקוותנו האחרונה,‬
‫ייתכן שהן תקוותה האחרונה של הארץ התיכונה כולה.‬
‫זה סיכון שעלינו להסתכן ולקחת.‬
‫תן לי אותן.‬
‫מלך עליון,‬
‫סאורון טרם צבר כמות כזו של כוח.‬
‫ייתכן שבעזרת הטבעות הללו הוא ישיג אותו.‬
‫חייבים להשמיד אותן.‬
‫ההחלטה הזאת תתקבל הרבה מעל לדרגתך,‬
‫אותה אתה מסכן בכל רגע שאתה מסרב לציית.‬
‫הטבעות, אלרונד!‬
‫זו פקודה ממלכך.‬
‫לא אחזור עליה שוב.‬
‫ציית לו.‬
‫שאת תגידי לי את זה?‬
‫זאת הדרך היחידה. ציית לו!‬
‫אני לא יכול.‬
‫ברור לך שאיני יכול.‬
‫תפסו אותו!‬
‫אלרונד, לא!‬
‫מצאו אותו. מצאו את הטבעות.‬
‫לכו!‬
‫מורדור‬
‫בקצב! לזוז!‬
‫תזיז את הרגליים, מלך.‬
‫נו, קחי את זה.‬
‫ברוכים הבאים למורדור.‬
‫תעבדו היטב את אדמתה ותזכו לתזונה טובה.‬
‫תעבדו אותה רע, ותזינו את עפרה.‬
‫בחור, אתה נשבע אמונים לאדר, האדון-האב של האורוקים?‬
‫אלו כבר לא ארצות הדרום!‬
‫במורדור, משתחווים או מדממים.‬
‫טוב, אתה שם. אתה נשבע אמונים לאדר?‬
‫אני אקח אותו!‬
‫מלך ארצות הדרום הסגיר את עצמו, האדון-האב.‬
‫לדבריו הוא רוצה לשאת ולתת.‬
‫שלח את עמי.‬
‫אחרת עמך ימות.‬
‫עמי הביס את בני האדם בארצות הללו.‬
‫הבסנו את האלפים שבאו לעזרתם.‬
‫הבסנו אפילו את בני בריתם, את בני האדם שמעבר לים.‬
‫לא נותר לנו ממי לחשוש.‬
‫נותר אחד.‬
‫מאז תבוסתה של גלדריאל, היא חיפשה בן ברית חדש.‬
‫מכשף קדום שיורה לאלפים כיצד לחשל נשק חדש.‬
‫הנשק שסיפרת לה אודותיו לראשונה.‬
‫כוח בבשר החי.‬
‫המונח הזה זכור לך?‬
‫כוח שיאפשר לו להשתמש בילדיך‬
‫כמשרתיו בצבאו פעם נוספת.‬
‫שלח את עמי ואומר לך היכן הוא נמצא.‬
‫כדי שתוכל להשמיד אותו, ותפטור את שנינו מהרוע שלו.‬
‫לא, הוד מלכותך.‬
‫אתה תגיד לי כל מה שאתה חושב שידוע לך על המכשף הזה מייד.‬
‫אחרת אשפוך את המילים מתוך גרונך.‬
‫אם אני אמות, כל הידע שלי ימות איתי.‬
‫אתה לא יכול להרוג אותי.‬
‫בבוא העת תתחנן שאהרוג אותך.‬
‫הוד מלכותך.‬
‫מה שהוא אמר, האדון-האב...‬
‫סאורון... לעולם לא יוכל לשוב, נכון?‬
‫לא.‬
‫סאורון מת.‬
‫על הברכיים, תולעים!‬
‫המבט בעיניים שלך...‬
‫היה לך שוב אותו חלום אמש, נכון?‬
‫אם תספר לי מה אתה כל הזמן רואה, אולי אוכל...‬
‫לעזור לך לפענח את זה.‬
‫אולי זה רמז למה שנמצא...‬
‫כשנגיע לכוכבים ההם.‬
‫זה החום. זה הכול.‬
‫לא. לא ייתכן.‬
‫עצי אבן.‬
‫אנחנו הולכים במעגלים.‬
‫יש כנראה רוע כלשהו בארץ הזאת שמבלבל את דרכנו.‬
‫פשוט תודה בזה. הלכנו לאיבוד.‬
‫בהלה מזינה שוטים, נורי.‬
‫יהיה חכם מצידנו להתאזר בסבלנות.‬
‫לא נאזרנו בשום דבר מאז שנגמרו לנו החלזונות.‬
‫אין מה לאכול פה.‬
‫לא ולא.‬
‫בחייך.‬
‫אולי זה יישא פרי. לכל הפחות תנסה.‬
‫שכחת מה קרה כשניסיתי לאחרונה משהו כזה?‬
‫רחוק יותר.‬
‫רחוק יותר, נורי.‬
‫בסדר?‬
‫עשית זאת! יהיה לנו מזון במשך ימים.‬
‫אל תהיה עגמומי.‬
‫ביקשתי ממך לכשף לנו מזון ועשית את זה.‬
‫אף אחד לא נפגע.‬
‫איבדתי שליטה.‬
‫אז אתה צריך ללמוד איך לא לאבד שליטה.‬
‫בחלום, יש מעין... ענף.‬
‫תחת הכוכבים.‬
‫כשאני מושיט יד לתפוס אותו...‬
‫מה יש? מה קורה אחר כך?‬
‫יש דברים שעדיף לא לשתף בקול רם.‬
‫אלא ש... די שיתפת בקול רם.‬
‫אז לא ממש הוגן להיות מסתורי בעניין עכשיו, נכון?‬
‫אבל אולי מכשפים לא תמיד הוגנים.‬
‫- אני מרגיש את הרגליים בגרון. - זה הכי שווה.‬
‫הם רוקדים.‬
‫פופי ואני נהגנו לשיר שירי חרקים‬
‫כדי שתהיה להם מוזיקת ריקודים כשהם...‬
‫טוב.‬
‫זה בסדר גמור שבת הרפוט תתגעגע הביתה.‬
‫ידעתי שיהיה קשה, פשוט...‬
‫טוב.‬
‫זה קושי שונה.‬
‫מוזר איך מה שנותר מאחור עלול להיות המשא שהכי כבד לשאת.‬
‫גם אני מתגעגע לביתי.‬
‫אתה בכלל לא זוכר את ביתך.‬
‫לא.‬
‫לפעמים אני קולט שביב ממנו, למרות זאת.‬
‫כמיהה לרגש שלא זכור לי ואין לי אפילו שם בעבורו.‬
‫אבל אני יודע שהוא אמיתי.‬
‫ממש מעבר לשקיעה.‬
‫נדמה שעוקבים אחרינו.‬
‫קדימה, הוד מלכותך.‬
‫גם מלכים לא שורדים בלי מזון.‬
‫אולי תפצה פה?‬
‫תספר לוולדרג הזקן כל מה שידוע לך על סאורון.‬
‫אתה כנראה נהנה מכאב.‬
‫אחרי שהאדון-האב ישחרר אותי, אני אהרוג אותך.‬
‫אדר לא זוכר בכלל שאתה פה.‬
‫לינדון הנמלים האפורים‬
‫שלמות.‬
‫השלמות קיימת רק בוולינור.‬
‫תודה, האדון קירדאן.‬
‫כבר אין צורך להתחבא.‬
‫האדון קירדאן.‬
‫סלח-נא לפתאומיות הביקור שלי, אבל...‬
‫אין לי לאן לפנות.‬
‫אתה הכי זקן והכי נבון מבני מיננו.‬
‫והאלפים ניצבים בפני המבחן הכי גדול שלנו זה עידן.‬
‫אני קולט שאתה נושא משהו באמתחתך.‬
‫משהו רועם יותר מהים.‬
‫מה הבאת הנה?‬
‫יש לתת את זה ישירות ללורד קלברימבור.‬
‫יש ליידע אותו‬
‫שהלברנד הוא סאורון.‬
‫יש לפעול בחופזה‬
‫בלי לבטוח בשום זר בדרך.‬
‫כן, מלכי.‬
‫טרם הודיתי לך שבטחת בי בנוגע לטבעות.‬
‫בטחתי בך?‬
‫בואי נהיה ברורים, המפקדת.‬
‫את ואני יישרנו קו רגעית מסיבה אחת,‬
‫כי מעשייך לא הותירו לנו חלופה.‬
‫בגללך, האויב שלנו חי.‬
‫בגללך, אין לנו ברירה אלא לבחון את טוהר הטבעות.‬
‫הייתי צריך לכבול אותך בשלשלות‬
‫ולגרש אותך לאטנמורס בשל מעשייך.‬
‫אז מדוע לא גירשת?‬
‫אני שוקל את זה.‬
‫אני נשבעת לך, מלך עליון,‬
‫לא אחדל עד שהוא יושמד ואתקן את המצב.‬
‫לא היית פה כעת אילו חשבתי אחרת.‬
‫מלך עליון, לא מצאנו את הטבעות.‬
‫סרקנו כל מקום לאורך הצוקים במים ויחד עם זאת...‬
‫אין לו זכר.‬
‫- אולי הנפילה... - לא.‬
‫אלרונד חי.‬
‫להרחיב את החיפוש.‬
‫להציב תצפית בכל צומת. אסור לו להימלט.‬
‫הוא לא מתכנן להימלט.‬
‫משמע?‬
‫הוא דיבר על השמדת הטבעות.‬
‫אלרונד יחפש מישהו שהוא בוטח בו.‬
‫מישהו זקן יותר, חכם יותר...‬
‫שקולו יזכה בכבוד.‬
‫גם מצידך.‬
‫מישהו שיכול להפוך את היוצרות לטובתו.‬
‫אתה רשאי לבחון אותן.‬
‫ראיתי בעבר את מלאכתו של קלברימבור.‬
‫- הוא מרשים. - אכן.‬
‫אני זוכר שהוא נהג לדבר על כך שיום אחד יחשל חפצים בעלי כוח כזה‬
‫שישנו את ליבם של האוחזים בהם.‬
‫אם לדבריך‬
‫הטבעות הללו הסיתו מהר כל כך אלף נגד אלף,‬
‫נראה שהוא הצליח.‬
‫אולי לא ידו של קלברימבור היא שהניבה את התוצאה הזאת.‬
‫אם דבריך נכונים,‬
‫שלוש הטבעות הללו נוצרו בלי שסאורון נגע בהן.‬
‫האויב ערמומי.‬
‫ייתכן שהטבעות הן תכסיס מצידו.‬
‫כלי בתוכנית גדולה יותר שאנחנו עוד לא רואים את תכליתה.‬
‫מה תבקש ממני?‬
‫יש להשמיד את הטבעות.‬
‫אם תעשה זאת, עידן האלפים יסתיים.‬
‫אנחנו ננטוש את הארץ התיכונה כולה לגורלה.‬
‫וזה מקובל עליך?‬
‫אם לפעול אחרת פירושו ליפול טרף לתוכניותיו של האויב...‬
‫כן.‬
‫אביך היה מתגאה בך.‬
‫לפני זמן רב התרחש קרב.‬
‫קרב שכלי הנשק בו היו עצמותיהן של היבשות.‬
‫גם עתה, במקום שבו המפרץ שלנו מגיע לים‬
‫נותרה צלקת כה עמוקה בקרקעית הים‬
‫שאת סופה מכיר רק מאנווה עצמו.‬
‫אילו השליך מישהו את הטבעות הללו למעמקיה, הן...‬
‫תן לי לדבר איתו תחילה.‬
‫בבקשה, מלך עליון.‬
‫תן לי הזדמנות אחת אחרונה לשכנע את ידידי?‬
‫תשכנעי במהירות.‬
‫אלרונד?‬
‫באתי לשדל אותך מרצון.‬
‫אם איכשל, המלך העליון ידאג שתפונה בכוח.‬
‫כשלתי מספיק לאחרונה, ידידי הוותיק.‬
‫תעזור לי להצליח הפעם?‬
‫הייתי צריכה לבטוח בך, כפי שביקשתי ממך לבטוח בי.‬
‫אבל אם לא נבטח שנינו בטבעות כעת, הכול ייאבד.‬
‫עם שלושתן יש איזון.‬
‫אתה לא זוכר?‬
‫בחרנו יחדיו בדרך הזאת.‬
‫- לא, את בחרת בשמי. - אלרונד...‬
‫מה מפחיד אותך כל כך, שלא תשקלי‬
‫את האפשרות שהן הושחתו?‬
‫כי בליבי,‬
‫אני יודעת ששלוש הטבעות משוחררות מהשפעתו.‬
‫האם גם את?‬
‫האור של ולינור האיר על פנייך, גלדריאל,‬
‫והפנית לו גב.‬
‫האם זה היה באמת כדי להיאבק באפלה, או שמא האפלה קראה לך?‬
‫אינך רואה? ייתכן שכל זה חלק מהתכנון שלו.‬
‫עשיתי מה שהיה נכון בעיניי.‬
‫ורק הזמן יחשוף אם זו הייתה שטות או חוכמה.‬
‫כמה זמן את חושבת שיש לך?‬
‫איפה קירדאן?‬
‫עשית מה שהיית חייבת, גלדריאל.‬
‫כמוני.‬
‫אלרונד.‬
‫איפה הטבעות?‬
‫פופי!‬
‫עוגיות דבש.‬
‫כל חיי לא שמחתי כמו עכשיו.‬
‫מה שלום כולם בבית?‬
‫בערך אותו דבר.‬
‫אימך התחילה לתת לי את מטלותייך,‬
‫אבל אביך פטר אותי מהן.‬
‫באת אחרינו.‬
‫זה לא היה קשה כל כך. לא ממש התרחקתם.‬
‫טוב, נראה שהלכנו לאיבוד.‬
‫עכשיו אתה מודה בזה.‬
‫לא לאורך זמן. תראו.‬
‫עלעלתי בספר הישן של סדוק.‬
‫בני הרפוט כנראה עברו פה לפני זמן רב.‬
‫תראו, יש אזהרה,‬
‫"לא לשכוח את מילות השיר, אחרת הולכים סחור סחור במעגלים".‬
‫שיר? איזה שיר?‬
‫אתן לך ניחוש אחד.‬
‫שירו לי שירו לי, אדמות רחוקות‬
‫- שיר הצעידה? - לדעתי אלו הוראות כלשהן.‬
‫אנשינו נודדים כבר שנים.‬
‫המסלול הזה כנראה היה חשוב להם.‬
‫אני אומרת שנטפס.‬
‫"עצי אבן... האור שבמגדל, כבר אינו ביתי."‬
‫שם.‬
‫"חלפנו עיני אש חיוורת."‬
‫"יצועי חול שחור."‬
‫"אתן את כל הידע שלי תמורת הלא נודע שלפניי."‬
‫ברוכים הבאים לארצות הר'ון.‬
‫בואו. למה אתם מחכים?‬
‫זאת רק ההתחלה.‬
‫למה אתה מביט בזה ככה?‬
‫איך?‬
‫כאילו היית פה בעבר.‬
‫רק בחלומות.‬
‫הייתי פעם במצבך.‬
‫בימי הקדם הקדומים ביותר.‬
‫שלושה עשר מאיתנו נבחרו לקבל ברכה מידיו של מורגות',‬
‫עם הבטחה לכוח.‬
‫לידה מחדש.‬
‫הובילו אותי מעלה לפסגה אפלה ונטולת שם.‬
‫נכבלתי וננטשתי.‬
‫ואחרי מה שנראו כמו רעב וצמא אינסופיים...‬
‫ראיתי אותם.‬
‫את פני משרתו.‬
‫פניו של סאורון.‬
‫והם היו יפים.‬
‫הוא הציע לי יין, אדום כמו ירח דם.‬
‫הוא הציע לי יין, ובאותה פסגה אפלה ונטולת שם,‬
‫שתיתי אותו.‬
‫שתיתי את כולו.‬
‫בני עמך שוחררו.‬
‫עכשיו תספר לי מה ידוע לך על סאורון.‬
‫סאורון חזר בצורה חדשה.‬
‫אני עוד לא בטוח איזו צורה הוא נטל.‬
‫אז איזו תועלת יש לך בעבורי?‬
‫יש לי משהו שאין לך.‬
‫את אמונם של האלפים.‬
‫שחרר אותי,‬
‫ואלך אליהם לאתר אותו,‬
‫כדי שתוכל להצעיד את לגיונותיך להשמיד אותו.‬
‫אתה נשבע אמונים לאדר,‬
‫האדון-האב של האורוקים?‬
‫כן.‬
‫אז כרע ברך.‬
‫עכשיו הישבע.‬
‫- אני נשבע... - כשראשך לרגליי.‬
‫אני נשבע לשרת את האדון של מורדור.‬
‫עד אחרית ימיי...‬
‫וימיו.‬
‫מה אתה עושה? להתרחק.‬
‫תדאג שיעקבו אחריו בכל צעד ושעל.‬
‫"אני אהרוג אותך."‬
‫האומנם, הוד מלכותך?‬
‫יחי המלך.‬
‫הו, בני-אלפים!‬
‫זמן רב מדי דרנו בחוף הלזה‬
‫וכעת, כתר מעומ‬
‫יש להחליף, להפליג לוולינור‬
‫הו, בני-אלפים!‬
‫החורף קרב‬
‫יום חשוף ונטול עלים...‬
‫הו, בני-אלפים!‬
‫העלים נושרים בזרם‬
‫הנהר זורם מכאן‬
‫האור של האלדר דעך.‬
‫כמו פחמים שהוסרו מהקמין לזמן רב מדי,‬
‫עלינו לשוב לביתנו, או להידלדל לעד בלילה אינסופי.‬
‫וכך התארע,‬
‫שימינו בארץ התיכונה... תמים.‬
‫שלמות קיימת לא רק בוולינור, מלך עליון.‬
‫היא כאן.‬
‫קלברימבור הביא אותה לארץ התיכונה.‬
‫לא!‬
‫גלדריאל.‬
‫לא.‬
‫הנפחייה החדשה מרשימה, אדוני הלורד.‬
‫אכן כך.‬
‫הבא נתפלל שהטבעות עבדו, כדי שיזדמן לנו להשתמש בה.‬
‫סלח לי, אדוני הלורד, אבל הגיע זה עתה שליח.‬
‫בשורה מלינדון?‬
‫נהפוך הוא, אדוני הלורד. השליח מארצות הדרום.‬
‫הוא אומר שהוא רוצה לשאת ולתת.‬
‫ובכן, אדוני הלורד? האם להתיר לו כניסה?‬
‫ראיתי הרים קורסים,‬
‫מים חרבים,‬
‫ועננים שחורים שמתאספים מעל מגדלים לבנים.‬
‫העונה ב"שר הטבעות: טבעות הכוח"‬
‫סערה קרבה.‬
‫תתכוננו.‬
‫אני מחכה לך.‬
‫משהו העיר אותם.‬
‫לא. מישהו.‬
‫נאמר שהוא לבש צורה חדשה כדי לרמות את אויביו.‬
‫- מי אתה? - אנאטאר.‬
‫שר המתנות.‬
‫סאורון בודד, בלי צבא או בעל ברית.‬
‫הוא לא זקוק לצבאות... אלא לטבעות.‬
‫שבע טבעות. שבעה גמדאים. ובכל אחת מהן מוטמע כוח.‬
‫הצלת את האלפים. תכין טבעות לבני אדם.‬
‫אסור לנו לתת טבעות לבני האדם.‬
‫יש סיכון גדול מדי להשחתה.‬
‫יצירה אמיתית מצריכה הקרבה.‬
‫כשבחרתם לענוד את הטבעות הללו,‬
‫כולכם בחרתם להיות משתפי הפעולה שלו.‬
‫תסיר את הטבעת.‬
‫אני אביס אותו. בכל מחיר.‬
‫לא! זה מה שסאורון רוצה!‬
‫הרגשתי חובה לנסות ולעשות משהו מיוחד.‬
‫עליך להישאר רג, בעין הסערה.‬
‫הקסם הזה... אני יכול ללמוד אותו ממך?‬
‫אם תוכיח שאתה ראוי לו.‬
‫סאורון קם במערב. מכשף אפל במזרח.‬
‫כל נפש בארץ התיכונה בסכנה.‬
‫האם תיטוש אותם שייחרץ גורלם?‬
‫ביחד נוכל לתקן את המצב.‬
‫- לא סוטים מהמסלול. - לא הולכים לבד.‬
‫אני זקוק לך, ידידי הוותיק. אני זקוק לך כעת.‬
‫קלברימבור, לך ולי יש עבודה לעשות.‬
‫תרגום כתוביות: תמי יפה‬
‫בקרת כתוביות גדי לוי‬