ANTERIORMENT
El meu germà lliurà la vida cercant en Sàuron.
La seva tasca ara és meva.
L'existència de la marca demostra que en Sàuron s'escapà.
La qüestió és on.
El mal ja no hi és.
I com és que encara és aquí dins?
A aquests herois se'ls concedirà el pas del mar
a les Terres Imperibles de Vàlinor.
Ets una desertora, oi?
El deure m'exigia tornar a la Terra Mitjana.
És la marca del vostre rei?
El meu poble no té rei.
Ets més del que dius ser.
El teu poble no té rei, perquè ets tu.
Vine amb mi a la Terra Mitjana
i junts redimirem els nostres llinatges.
Ves amb compte. No soc l'heroi que busques.
Te'n recordes, de mi?
No.
Després de la derrota de Mórgoth, vaig matar en Sàuron.
No et crec.
Me'n sento responsable.
- Et sents responsable de tothom. - No.
De tots els llocs possibles, ha aterrat aquí.
Aquest foraster no és un home ni un elf...
És una altra cosa.
Aparta't!
Així és com el podem ajudar.
Vol que l'ajudem a trobar els estels.
- On vas? - A ajudar el meu amic.
Ets la meva millor amiga en tot aquest món enorme i salvatge.
Recordes alguna cosa més, ja?
Cada cop més, però per descobrir la resta, sé que he d'anar a Rhûn.
Sona a gran aventura.
La llum dels Èldar s'apaga.
Malgrat tots els nostres esforços, el nostre declivi s'ha accelerat.
Si els elfs abandonen la Terra Mitjana, serà la fi,
no només del nostre poble, sinó de tots els pobles.
Som al caire de forjar una nova mena de poder.
No a partir de la carn, sinó sobre la carn.
De cop i volta, sembleu molt ben avinguts.
Només li ofereixo la meva modesta ajuda.
No hi ha cap rei de les Terres del Sud.
El llinatge es trencà.
Digues-me el teu nom.
He tingut molts noms.
Sàuron és viu gràcies a tu!
Galàdriel, on és, en Halbrand?
Se n'ha anat. I dubto molt que torni.
I si ho fes, ningú hauria de tenir-hi tractes.
Què ha passat a la vora del riu?
Sempre, després d'una derrota...
l'ombra adopta una forma nova i torna a créixer.
Mórgoth ja no existeix.
Ens ha deixat sols i desemparats.
Però avui comença una nova edat.
Amb mi,
el vostre nou senyor:
Sàuron.
FORODWAITH L'alba de la Segona Edat
I, amb la nova edat, us porto una visió nova.
Un camí cap a la conquesta incondicional.
Perquè cerco una nova classe de poder.
No a partir de la carn, sinó sobre la carn.
Un poder del món ocult.
Que ens servirà per esclavitzar els pobles de la Terra Mitjana a la nostra voluntat.
Moriran molts orcs.
Però, des del caos, forjarem un ordre nou i perfecte.
Ja no se'ns perseguirà com a dimonis que van arrasar la Terra Mitjana,
sinó que se'ns venerarà com els salvadors que per fi la van guarir.
Després d'unir els seus pobles, per manar a tots com un de sol!
Sàuron menteix!
Dubteu de mi, si goseu.
No teniu ningú a qui acudir. Els Vàlar mai no us perdonaran.
Els elfs mai no us acceptaran.
Els homes...
Els homes no us miraran mai si no és amb por i aversió.
Com a una raça vil i corrompuda que només mereix que li donin caça i mort.
Jo soc l'únic futur que teniu, i el meu camí és el vostre únic camí!
Qui de vosaltres gosa contradir-me?
Glòria al senyor Sàuron!
El nou Senyor Fosc.
Glòria a Adar!
Fills meus, sou lliures.
Glòria a Adar! Glòria a Adar!
Aquell camí duu a la mort, amic.
És el meu camí, doncs.
Un exèrcit d'orcs avança contra els homes.
Hem estat afortunats.
Potser els afortunats van ser els primers a morir.
Sé que has patit.
T'ho veig als ulls.
T'espera una altra vida.
Només has d'avançar cap a ella.
L'heràldica.
Què és?
Un símbol de reis, morts fa temps.
- La teva família? - No.
La meva família els servia.
I per què la portes?
Com a recordatori que el destí no és mai segur,
que la fortuna canvia, fins i tot pels més poderosos.
Un recordatori nefast.
O esperançador.
Un camí segur es pot ensorrar,
però sempre en sorgirà un de nou.
I sovint ens durà a un lloc millor.
A un bon lloc.
Diuen que mar enllà hi ha llocs on fugir d'un mateix.
Trobar una nova senda.
Potser una altra vida.
Acompanya'ns, si vols.
O continua.
I persegueix la mort.
Tu tries, company.
- Et trobes bé? - No.
Malsons altre cop?
Què és el que tant et turmenta?
He fet el mal.
Tots hem fet coses que ens esforcem per oblidar.
No com les que he fet jo.
Busca el perdó.
Ets viu perquè has triat el bé.
I demà què?
L'hauràs de tornar a triar.
I demà passat. I l'altre.
Fins que sigui una part de la teva natura.
Agafa't fort.
Auxili!
Ajuda'm!
Aquí!
Les marees del destí flueixen.
La teva pot ser que pugi, o que baixi.
EL SENYOR DELS ANELLS: ELS ANELLS DE PODER
Para, Élrond! Dona-me'ls!
No pretenem ofendre-us, comandant Galàdriel,
però per ordre de l'herald Élrond, heu de venir amb nosaltres.
És cert?
Rei Suprem.
L'herald Élrond duu tres anells.
Serviran per aturar el llanguiment i salvar el nostre poble.
Ja en parlarem, dels anells, quan hagis respost a la pregunta.
L'Élrond m'acaba d'informar que el teu acompanyant, el tal Halbrand,
no és qui deia ser.
Però que els ho has ocultat, a ell i a en Celebrímbor.
És cert?
Sí.
Qui és?
No és el que em pensava.
Aquest fou el motiu del meu comportament.
Per què tants embuts per evitar revelar la veritat?
Rei Suprem.
Creieu-me que jo mai no posaria en perill la nostra espècie deliberadament.
Ho creuré quan deixi de veure la mentida rere els teus ulls.
I doncs, qui és, aquest home?
No és cap home.
Ha estat... fent-se passar per home.
Se m'aparegué en una bella forma per encobrir la seva realitat.
És en Sàuron.
Com has pogut?
Precisament tu.
M'enganyà. Ell m'enganyà!
No, Galàdriel. T'encegà. El teu propi orgull t'encegà.
I quina feblesa t'encegà, a tu, Élrond?
Silenci!
Quin altre camí ens deixà el teu fracàs a Khazad-dûm?
Érem amics.
Silenci!
Els anells. Mostra-me'ls.
No en fem ús, Rei Suprem. Els ha corromput.
No els arribà a tocar, Rei Suprem.
Treballà setmanes amb en Celebrímbor. Desconeixem l'abast de la seva influència.
Aviat la darrera fulla daurada caurà
i serà comesa meva informar tot Lindon que el nostre temps aquí s'acaba,
i que els elfs haurem de deixar aquestes costes per sempre.
Ara tu m'assabentes que el nostre enemic més arter es torna a alçar.
Si partim ara, els pobles de la Terra Mitjana
restaran a mercè de la tirania d'un nou Senyor Fosc.
Aquests anells són més que la nostra última esperança.
Podrien ser l'esperança de tota la Terra Mitjana.
És un risc al qual ens hem d'aventurar.
Lliura-me'ls.
Rei Suprem...
En Sàuron encara no ha assolit aquest nivell de poder.
Els anells en poden ser el camí.
Cal que els destruïm.
Aquesta decisió queda molt lluny del teu privilegi,
un privilegi que poses en perill si refuses d'obeir.
Els anells, Élrond.
És una ordre del teu rei.
No ho tornaré a repetir.
Obeeix.
I m'ho dius tu a mi?
És l'únic camí. Obeeix.
No puc.
Saps que no puc.
Captureu-lo.
Élrond, no!
Trobeu-lo. Trobeu els anells.
Aneu!
MÓRDOR
Vinga, no us atureu!
Mou les cames, rei.
En vols més? Té.
Benvinguts a Mórdor.
Treballeu bé la terra i se us alimentarà.
Treballeu-la malament i l'alimentareu vosaltres.
Tu, noi, jures lleialtat a Adar, Senyor-pare dels uruk?
Aquestes ja no són les Terres del Sud!
A Mórdor, o ajups el cap o te'l tallem.
A veure, tu. Jures lleialtat a Adar?
Deixa-me'l, aquest!
El rei de les Terres del Sud s'ha lliurat, Senyor-pare.
Diu que vol negociar.
Allibera el meu poble.
O el teu morirà.
El meu poble va derrotar els homes d'aquestes terres.
Hem vençut els elfs que els van voler socórrer.
Fins i tot vam derrotar els seus aliats, els homes de mar enllà.
No queda ningú que hàgim de témer.
Queda algú.
Arran de la seva derrota, la Galàdriel va buscar un nou aliat,
un antic fetiller, per instruir els elfs a forjar una nova arma.
Tu vas ser el primer de parlar-n'hi.
"Un poder sobre la carn."
Recordes aquestes paraules?
Un poder que li permetrà convertir els teus fills
en esclaus del seu exèrcit un altre cop.
Allibera el meu poble i et diré on el pots trobar.
Perquè el destrueixis i ens alliberis a tots dos de la seva maldat.
No, majestat.
Ara mateix em diràs tot el que creus saber d'aquest fetiller.
O t'arrancaré les paraules de la gola.
Si jo moro, tot el que sé morirà amb mi.
No em pots matar.
Amb el temps, em pregaràs que ho faci.
Majestat.
El que ha dit, Senyor-pare...
En Sàuron... no podria tornar, no?
No.
En Sàuron és mort.
De genolls, cucs!
Tens la mirada perduda.
Has tornat a somiar amb allò, oi?
Si em diguessis què és el que veus, potser podria...
ajudar-te a entendre-ho.
Potser és una pista del que ens trobarem...
quan arribem als estels.
És la calor. Res més.
No. No pot ser.
Arbres de pedra.
Caminem fent cercles.
Hi deu haver alguna maldat, aquí, que ens desvia del bon camí.
Reconeix-ho: ens hem perdut.
El pànic és l'àpat dels ximples, Nori.
És més prudent atipar-se de paciència.
No mengem res des que es van acabar els cargols.
Aquí no hi ha res per menjar.
Ui, no. No.
Au, vinga.
Potser dona fruit. Com a mínim ho podries provar.
Ja has oblidat què va passar l'últim cop que ho vaig intentar?
Més lluny.
Més lluny, Nori.
Aquí?
Ho has aconseguit! Tindrem menjar per dies.
No estiguis moix.
T'he demanat que fessis aparèixer menjar i ho has aconseguit.
Ningú ha pres mal.
He perdut el control.
Doncs has d'aprendre a no perdre el control.
Al somni, hi ha una mena de... branca.
Sota els estels.
Quan allargo la mà per agafar-la...
Què passa? Què passa després?
Hi ha coses que és millor no dir-les en veu alta.
Però aquesta ja has començat a dir-la.
No és gaire just que ara et posis críptic, no?
És que potser els màgics no sempre són justos.
- Noto les potes a la gola. - Això és el millor.
Ballen.
La Rosella i jo cantàvem cançons a les bestioles
perquè es posessin a ballar mentre...
Tant és.
És normal que una peupilosa trobi a faltar casa seva.
Sabia que seria difícil. És que...
En fi.
És difícil d'una altra manera.
És estrany que el que deixem enrere acabi sent la càrrega més pesant.
També trobo a faltar casa meva.
Però si no recordes ni com és.
No.
Però, de vegades, un besllum me l'evoca, tanmateix.
L'enyorança d'un sentiment que no recordo ni puc anomenar.
Però que sé que és real.
Més enllà de la posta.
Sembla que ens segueixen.
Vinga, majestat.
Fins i tot els reis necessiten menjar.
Per què no obres la boca?
Digues al vell Waldreg tot el que sàpigues sobre en Sàuron.
Patir sembla que t'agradi, a tu.
Quan el Senyor-pare m'alliberi, et mataré.
L'Adar ni tan sols se'n recorda, que ets aquí.
LINDON Les Rades Grises
Perfecte.
La perfecció sols existeix a Vàlinor.
Gràcies, mestre Círdan.
No cal que t'amaguis més.
Mestre Círdan.
Disculpeu el caràcter inesperat de la meva visita,
no tinc a qui més acudir.
Vós sou el més vell i savi de la nostra raça.
I els elfs ens enfrontem al repte més greu d'aquesta edat.
T'endevino la feixugor d'un pes que dus,
amb un estrèpit més fort que el del mar.
Què portes?
Vull que la lliuris al senyor Celebrímbor en persona.
Ha de ser informat
que en Halbrand és en Sàuron.
Fes-ne via
i desconfia de tot desconegut amb qui et trobis.
Sí, missenyor.
Encara no us he agraït el vostre vot de confiança pel que fa als anells.
Confiança?
Que quedi clar, comandant.
Tu i jo concordem momentàniament només per una raó:
perquè els teus actes no ens han deixat alternativa.
Per culpa teva, el nostre enemic és viu.
Per culpa teva no ens queda més remei que provar la virtut dels anells.
T'hauria d'haver fet engrillonar
i enviat als Ettenerms pel que has fet.
Per què no ho heu fet?
M'ho estic plantejant.
Us ben juro, Rei Suprem,
que no m'aturaré fins a destruir-lo i esmenar el meu error.
No series aquí, ara, si pensés el contrari.
Rei Suprem, no hem trobat els anells.
Hem escrutat tots els racons on topen aigua i roca,
però no n'hi ha cap rastre.
- Potser la caiguda... - No.
L'Élrond és viu.
Eixampleu la cerca.
Aposteu guàrdies a cada cruïlla. No es pot escapar.
El seu pla no és escapar-se.
Què vols dir?
Ell parlà de destruir els anells.
L'Élrond cercaria algú de confiança.
Algú de més edat i saviesa...
La veu del qual inspirés respecte.
Fins i tot a vós.
Algú que pogués canviar la marea a favor seu.
Podeu examinar-los.
Ja conec l'obra d'en Celebrímbor.
- És extraordinari. - Sens dubte.
Recordo que parlava de crear objectes tan poderosos
que fossin capaços d'alterar la voluntat de qui els contemplés.
Si, com dius,
aquests anells han enfrontat tan ràpidament els elfs entre ells,
diria que ho ha aconseguit.
Potser no és la mà d'en Celebrímbor, la responsable d'aquest efecte.
Si el que m'has dit és cert,
tots tres anells foren forjats sense la mà d'en Sàuron.
L'enemic és astut.
Els anells poden ser un artifici per part seva.
L'instrument d'un pla superior, la fi del qual no albirem.
I què desitges, de mi?
Cal destruir els anells.
Fes-ho i l'edat dels elfs finirà.
Així abandonaríem la Terra Mitjana a la seva sort.
Ho acceptaries?
Si fer el contrari significa sotmetre's als designis de l'enemic...
Sí.
El teu pare n'estaria orgullós.
Temps ha, hi hagué una batalla
les armes de la qual foren les entranyes dels continents.
Encara avui, allà on la badia troba el mar,
es conserva al llit marí una cicatriu d'una fondària
que només coneix el mateix Manwë.
Si calgués precipitar aquests anells dins les seves profunditats, es...
Deixeu-me parlar amb ell, abans.
Si us plau, Rei Suprem.
Doneu-me una última oportunitat de raonar amb el meu amic.
Raona ràpid.
Élrond?
He vingut a persuadir-te de cor.
Si fracasso, el Rei Suprem et prendrà a la força.
He fracassat sovint, darrerament, vell amic.
M'ajudaràs a reeixir, aquest cop?
Hauria d'haver confiat en tu, com jo volia que confiessis en mi.
Però si ara no confiem tots dos en els anells, ho perdrem tot.
Amb tres, hi ha equilibri.
No te'n recordes?
Escollírem plegats aquest camí.
- No, tu l'escollires per mi. - Élrond...
Què et fa tanta por que no conceps
que els pugui haver corromput?
Al fons del meu cor,
sé que els Tres Anells estan lliures de la seva influència.
Però, i tu?
La llum de Vàlinor t'il·luminà el rostre, Galàdriel,
i li girares l'esquena.
Fou per combatre la foscor, o fou la foscor que t'invocava?
Que no ho veus? Tot això pot respondre al seu designi.
Vaig fer el que em semblà correcte.
I sols el temps revelarà si fou follia o saviesa.
De quant temps creus que disposes?
On és en Círdan?
Feres el que havies de fer, Galàdriel.
Igual que jo.
Élrond.
On són, els anells?
Rosella!
Bescuits de mel!
Mai havia sigut tan feliç com ara.
Com està, tothom, per casa?
Com sempre.
Ta mare em va voler passar les teves feines,
però ton pare va dir que no calia.
Ens has vingut a buscar.
No m'ha costat gaire. Tampoc heu anat gaire lluny.
Sembla que ens hem perdut.
Per fi ho reconeixes.
Això té fàcil solució. Mireu.
Vaig fullejar el llibre vell d'en Sadoc.
Els peupilosos devien passar per aquí fa molt de temps.
Veieu que hi ha una advertència?
"No oblidis la lletra de la cançó o caminareu fent cercles."
Cançó? Quina cançó?
Endevina-ho.
Canteu-me, canteu-me. No puc esperar.
- La cançó del camí? - Crec que dona indicacions.
La nostra gent fa molt que roda món.
Aquest camí devia ser important per ells.
Jo dic que pugem.
"Rere arbres de pedra... La llum de la torre ca meva ja no és."
Allà.
"Vells ulls de foc pàl·lid."
"I un negre sorral."
"El que he après canvio per allò que vindrà."
Benvinguts a les terres de Rhûn.
Vinga, què espereu?
Això tot just ha començat!
Per què t'ho mires així?
Com m'ho miro?
Com si ja hi haguessis estat.
Només en somnis.
Jo vaig ser al teu lloc.
En el més antic dels Dies de l'Antigor.
A tretze ens van escollir per ser beneïts per la mà de Mórgoth,
amb la promesa del poder.
D'un renaixement.
Em van deixar dalt d'un cim fosc i sense nom,
encadenat i abandonat.
I després de patir una set i una gana infinites,
el vaig veure.
El rostre del seu servent.
El rostre d'en Sàuron.
I era preciós.
Em va oferir vi, vermell com la lluna de sang.
Em va oferir vi i, en aquell cim fosc i sense nom,
me'l vaig beure.
Me'l vaig beure tot.
El teu poble ha estat alliberat.
Ara digues-me què en saps, d'en Sàuron.
En Sàuron ha tornat amb una altra forma.
Encara no sé del cert quina forma ha pres.
Aleshores de què em serveixes?
Tinc una cosa que a tu et manca:
la confiança dels elfs.
Allibera'm
i aniré amb ells a buscar-lo,
perquè puguis reunir les legions i destruir-lo.
Jures lleialtat a Adar,
Senyor-pare dels uruk?
Sí.
Agenolla't, doncs.
Ara jura-ho.
- Juro... - Amb el cap als meus peus.
Juro servir el senyor de Mórdor.
Fins a la fi dels meus dies...
i dels seus.
Què fas? Fora d'aquí.
Fes que el segueixin. A cada pas.
"Et mataré."
N'esteu segur, majestat?
Glòria al rei.
Oh, espècie èlfica!
En aquestes costes massa hem romàs.
I ara, una corona ja marcida
he de canviar per navegar fins a Vàlinor.
Oh, espècie èlfica!
L'hivern s'atansa
i el dia nu, sense fulles...
Oh, espècie èlfica!
Cau a l'aigua el fullam
i el riu segueix el seu curs.
La llum dels Èldar s'ha esllanguit.
Com brases que han estat apartades de la llar,
no podem sinó tornar-hi o sucumbir per sempre més a la nit sense fi.
I així ha esdevingut:
el nostre temps a la Terra Mitjana... ha finit.
La perfecció no només existeix a Vàlinor, Rei Suprem.
És aquí.
En Celebrímbor l'ha portat a la Terra Mitjana.
No!
Galàdriel.
No.
La nova forja és extraordinària, missenyor.
Sí que ho és.
Preguem perquè els anells serveixin i així puguem fer-ne ús.
Disculpeu, missenyor, però acaba d'arribar un missatger.
Noves de Lindon?
Al contrari, missenyor. És un missatger de les Terres del Sud.
Diu que vol negociar.
I doncs, missenyor? Li permetem d'entrar?
He vist muntanyes esmicolar-se,
aigües assecar-se
i núvols negres que s'aplegaven sobre torres blanques.
AQUESTA TEMPORADA A EL SENYOR DELS ANELLS: ELS ANELLS DE PODER
S'acosta una tempesta.
Prepareu-vos.
T'estic esperant.
Alguna cosa els ha despertat.
No. Algú.
Diuen que ha pres una forma nova per enganyar els seus enemics.
- Qui ets? - Annatar.
El Senyor dels Dons.
En Sàuron està sol, sense exèrcits ni aliats.
No necessita exèrcits, sinó anells.
Set anells, set nans i, en cada un d'ells, poder.
Vas salvar els elfs. Forja'n pels homes.
No podem donar anells als homes.
El risc de corrompre'ls és massa alt.
L'autèntica creació exigeix sacrifici.
Quan decidíreu posar-vos els anells,
decidíreu convertir-vos en col·laboradors seus.
Treu-te l'anell.
El derrotaré, costi el que costi.
No! Això és el que vol en Sàuron!
Em sento obligat a fer alguna cosa especial.
A l'ull de la tempesta cal mantenir la calma.
Aquesta màgia, me'n podries ensenyar?
Si demostres que n'ets digne.
En Sàuron s'alça a l'oest. Un màgic fosc, a l'est.
No hi ha ànima a la Terra Mitjana que no corri perill.
Les abandonaries a una sort funesta?
Junts, ho podem redreçar.
- Ningú surt del camí. - Ningú camina sol.
Em cal la teva destral, vell amic. Ara.
Celebrímbor, tu i jo tenim feina a fer.
Subtítols: Guillermo Parra
Supervisor creatiu Roger Peña