Gledali smo...
I pri prvom rumenilu hrastova lišća krećemo u Grove.
Jedina nevolja su stotine ugroza između ovoga i onoga.
Ja sam ugroza.
Stani!
Naše svjetlo blijedi.
A ovaj mithril... To nam je jedini spas?
Znači, sudbina cijele vilenjačke rase... -U tvojim je rukama.
Sauron je bio neprijatelj vašeg naroda koliko i mog.
Pozivam vas da obnovite savez između Númenora i vilenjaka.
I spasimo ljude Južnih zemalja.
(Daj mi to.) - Ovdje je ispod.
Svi pozdravite pravog kralja Južnih zemalja! -Pozdrav!
Sklonite se! -Kraljica!
Theo!
GOSPODAR PRSTENOVA: PRSTENOVI MOĆI
Epizoda 7: Oko
Upomoć!
Halbrande!
Elendile!
Halbrande!
Majko? Majko?
Majko!
Ovdje!
Dođi ovamo!
Jesi li ozlijeđen? -Ne.
Ostani sa mnom.
Dođi.
Gdje je Ontamo? Ontamo je bio sa mnom.
Puži. Puži. Neću te ostaviti.
Vojniče, ovamo!
Valandil.
Vojniče, nema ga više.
Nema ga.
Ovuda!
Nema ga... -Hajde!
Upomoć! -Vojnici! - Ovamo! Unutra smo!
Taj krov će se srušiti.
Ne možemo izaći! -Brzo, očistite put!
Ovamo! Ovuda. Uhvatite me za ruku. Dobro ste.
Idite naprijed. Ostanite zajedno.
Požurite, moja kraljice. -Hajde!
Idite prema mostu. -Vodite ih odavde!
Ne!
Isildure! Isildure!
"Stari Bolgerbuck je tražio puževe jednog tako lijepog jesenjeg dana
Našao je stotinu velikih, voljela bih da su moji"
Naprijed! Grove! Mislim da je to.
To je rekao prije tri dana. -Ne, u pravu je. Sjećam se ovoga.
Hajde! Osjećaš li to? Dim drveta! Ostali su sigurno počeli peći.
G. Burrows...
Što se dogodilo? -Moj pradjed mi je pričao o planinama
na jugu koje mogu bljuvati vatreno kamenje.
Rekao je da idu spavati. Ponekad i stotinama godina.
Opet se probude samo kad se diže novo zlo.
Brandyfoot.
Tvoj prijatelj tamo gore. Veliki momak.
Ne pretpostavljaš... -Što? - Možda bi on to mogao popraviti.
Da. Hajde, Nori. Kao kad je sredio vukove.
Ne znam... -Toliko je učinio za nas.
Malo je nepristojno od nas tražiti još od njega.
Shvaćam.
Onda ću ga ja pitati. -Sadoc!
Á keuta...
Á envinyata...
Envinyata...
Lótë na...
-Što on to brblja?
Vjerojatno male riječi, pa će drvo razumjeti.
Sadoc, drveće ne govori. -Neka govore.
Nemojte mu odvlačiti pažnju.
Envinyata!
Lótë na! -Velike mi koze! Uspijeva.
[viče] Á kuita! Á kuita! Á kuita!
On ga popravlja. Baš kao što je Sadoc rekao da hoće.
Á kuita!
Dilly, vrati se!
Ne! -Nori!
Moje slatke cure! Moja djeco! Nori! Dilly!
Dilly, Nori, jeste li dobro?
Jeste li dobro? Jeste li dobro? -Dobro sam, rekla sam.
Dobro sam...
Tražimo nešto sveto s ove planine.
I zato nudimo nešto sveto zauzvrat.
U zamjenu za pristup tvojim rudnicima mithrila,
vilenjaci su spremni opremiti ovaj grad s divljači, žitom,
i drvetom iz starih šuma Eriadora sljedećih pet stoljeća.
(Pet stoljeća? -Pravo obećanje, ako ga mogu održati...)
Nisam ništa obećao.
Vidim da si naučio nekoliko riječi kamenog jezika.
Impresivno.
Reci mi, zašto bismo vjerovali nekom vilenjaku?
Ne bi trebao.
Ali možeš vjerovati meni.
Jer ja nisam običan vilenjak, nego Elrond poluvilenjak.
I u Vilenjacima vidim ono što ne mogu vidjeti u sebi.
Zato sada sam stojim pred tobom.
Preklinjući.
Tebe da spasiš moj narod.
Molim te, plemeniti kralju. Pomozi nam.
Sada ću razgovarati sa svojim sinom.
Koji će biti tvoj odgovor, oče?
Priča se da kada je Aulë stvorio naš narod,
stvorio nas je od dva elementa.
Vatre i stijena.
Stijena koja živi u nama gladuje za vječnim,
odolijevajući protoku vremena.
Ali vatra grli istinu.
Da sve stvari moraju jednog dana biti potrošene
i nestati u pepelu. -Oče...
Ne kopamo po zemlji koja to ne može podržati.
Kopanje u dubine izvan tame.
Primamljiva sjena, stijena i rudnik će nas sve sahraniti ispod planine.
Neću riskirati živote patuljaka
zbog pomoći vilenjacima da prevare smrt. -Prevare smrt?
Oče!
Moj prijatelj se davi,
posežući za mnom da ga izvučem na obalu.
Očekuješ da ću mu odbiti ruku jer se bojiš prokletog pada stijena?
Sudbina vilenjaka je odlučena prije mnogo doba.
Po umovima mnogo mudrijih, mnogo dalekovidnijih od naših.
Prkosi njihovoj volji i cijelo bi ovo kraljevstvo moglo pasti.
Možda i cijelo Međuzemlje.
Žao mi je, sine moj.
Ali je došlo njihovo vrijeme.
Ušljivobrada, bezbrižna, stara budala! -Što ako je u pravu?
Ne pomišljaj da dopustiš da se to dogodi!
Kakav izbor imamo?
Rekao si da su ostali gospodari patuljaka bili otvoreni za prijedlog.
Ako sami ponovo otvorimo rudnik,
dokazali bi im da postoji siguran način za skupljati mithril,
možda bi ga natjerali da sluša.
Možda bismo mogli prisiliti tvog oca na pomoć.
On je više nego samo moj otac, Disa.
On je naš kralj.
Kakav bih bio otac ako našu djecu naučim da volju jednoga kralja
treba računati kao šljaku bačenu u vjetar?
U redu, dobro.
Nisam trebala reći da ima uši u bradi.
Ili ga nazvati budalom. -Da. - Ne.
Ne, mrzim kad vrijeđaš moju majku.
Pa, u slučaju tvoje majke, ona zbilja ima uši u svojoj...
Šalim se. Šalim se.
Pretpostavljam da te ne mogu natjerati da ostaneš na večeri?
Gil-galad mora biti obaviješten.
I uskoro više neće biti kralj, jer više neće biti Lindona.
Znači, ovo je zbogom?
Mi ne kažemo "zbogom".
Mi kažemo namá... -Namárië.
To znači više od jednostavnog "zbogom".
To znači: "Idi prema dobroti."
Elronde!
Zašto su ovo uradili? -Da im ovo bude dom.
Njihova zemlja sjena.
Uzet ćemo je natrag i otjerati ih.
Nemamo ništa, niti pojačanje. Ove zemlje su mrtve.
Moramo se okrenuti živima. -Ili im staviti čelik na grlo!
Gotovo je. - Za mene nije. Neću to dopustiti! - Moramo!
Moramo.
Što se toliko mučite? Ovo nije vaša krivnja.
Da, jeste.
Nastavi se kretati. Tako je.
Pomozite onim ljudima tamo straga.
Isildure?
Kraljica! - Živa je. - Je li ozlijeđena? - Spasite nas!
Moja kraljice.
Uzmite mog konja.
Satniče, vaš...
Satniče... -Gdje je?
Gdje mi je sin?
Mrtvi su, zar ne?
Arondir. Moji prijatelji. Moja...
Moja majka. Svi.
Ono što se ne može spoznati prazni um. Ne ispunjavaj ga nagađanjem.
Kamo uopće idemo? -Númenor je postavio svoj logor na tom grebenu.
Iza onog dalekog vrha.
To je mjesto gdje će oni krenuti, zajedno sa svim preživjelima.
Uključujući i tvoju majku.
I budi oprezan. Orci će se sada kretati po danu.
Već sam ubijao orke, znate.
Kad sam bila tvojih godina, nije postojalo nešto poput orka.
A sada? Koliko ste ih ubili? - Mnogo. - Dobro.
Ne bih koristila takve riječi. -Zašto?
Zamračuje srce, mračna djela nazvati "dobrima".
Pruža mjesta zlu da napreduje u nama.
Svaki rat se vodi i izvana i iznutra. To svaki vojnik mora imati na umu.
Čak i ja. Čak i ti.
Jesam li ja onda vojnik?
Možda ga još možemo napraviti od tebe.
Koliko još treba da stignemo do logora?
Samo iza ovog uspona.
Koliko treba da se riješimo ovog dima?
Stani!
Koliko treba da se maknemo od ovoga?
Gotovo milju.
Shvaćam.
Je li vi...
Sve je sivo.
Nastavite hodati, obojica.
Vodi mog konja. Nitko ne treba primijetiti.
Elendile?
Elendile, molim te. Nastavi hodati.
Zovu ga Greenwood the Great.
Drži glavu dolje i vidjet ćeš liniju litice.
Pronaći ćeš naselja velikih ljudi na suprotnoj strani.
Uz malo sreće, tamo ti ljudi mogu pomoći pronaći tvoje zvijezde.
Mogu ti samo reći da ih pola Harfoota nije vidjelo
od dana kad su naši preci živjeli u nepoznatim krajevima
prije više od tisuću godina.
A to je dugo vrijeme za lutanje. Čak i za momka s velikim nogama.
Trebala sam samo ostati na stazi.
Kad sam vidjela tu zvijezdu kako pada, trebao sam to ostaviti na miru.
Elanor... -Pokušala si mi reći, majko.
Ali sada razumijem.
Ja sam samo Harfoot.
Samo to ću uvijek biti.
Idi u krevet, Nori.
Za ostalo se možemo pobrinuti ujutro.
Jeste li ikada izgubili nekoga bliskog?
Zbog njih?
Mislim na rod.
Svog brata. Finroda.
I svog supruga.
Supruga?
Zvao se Celeborn.
Sreli smo se na cvjetnom proplanku.
Plesala sam i vidio me tamo.
Vi ste plesali?
Rat se tada činio tako daleko.
Kad je krenuo u njega, prekorila sam ga.
Oklop mu nije dobro pristajao.
Zvala sam ga srebrna školjka.
Nakon toga ga više nikad nisam vidjela.
Moja gospo...
Ono što ste ranije rekli... Griješite.
Ovo nije vaša krivica. Nego moja.
Nisi namjeravao da se ovo dogodi.
Dao sam moć neprijatelju. To me čini odgovornim.
Neki kažu da tako stoje stvari.
Ali vjerujem da je mudro pogledati i ono što je u našim srcima.
A ovo nije bilo u tvom.
Ne preuzimaj breme ovoga dana na svoja ramena, Theo.
Možda će ti biti teško ponovno ga spustiti.
Ali kako da to pustim?
Postoje moći izvan tame u ovom svijetu.
Možda u danima kao što je ovaj imamo malo izbora,
nego vjerovati njihovim planovima.
I predamo svoje. -Moj dom je nestao.
Kakav je plan u tome?
Još ne mogu vidjeti.
Stani! Zašuti.
Što je? Što si nanjušio?
Pepeo. Ništa osim pepela.
Hajde! Gubimo vrijeme.
Odmaraj se dok možeš.
Krećemo s prvim svjetlom.
Kojim svjetlom?
Još jedan potres. -Moramo kamenju dati vremena za ponovno nasjedanje.
Ne.
Samodisciplina, majstore vilenjače. -Misliš da će ti to donijeti uspjeh?
U našem natjecanju jeste. -Je li?
Ne.
Namjerno si izgubio? -Cilj mi nije bio poraziti te,
nego da još neko vrijeme pridobijem tvoje uho.
Vilenjak laže.
Bio sam...
otpuhan.
Nema veze.
Uvijek sam mislio da si više kao patuljak za vilenjaka.
A ti si prilično vilenjački patuljak, Durine.
Durinov sin.
Unuk... -Rugaj se ako želiš.
Najmoćnija stvar za patuljka je da bude dostojan imena svoga oca.
Imamo svoja tajna imena samo za međusobno korištenje.
A otkrivamo ga samo obitelji.
Supruzi, roditeljima, sestrama, braći.
Elronde... -Sačuvaj ga, Durine.
Za daleku stranu.
Da.
Durine...
Oče...
Ovo je više nego što smo ikad zamišljali.
Kralju Durine, postoji... -Dosta!
Oče, samo pogledaj.
Uhvatite vilenjaka.
Kad te je majka rodila
nešto u tebi je bilo loše oblikovano.
Disanje ti je bilo isprekidano i suho.
Mali, jadni zvuk, poput struganja krede.
Narod je rekao da nikad nećeš vidjeti svoju prvu zimu.
I svake noći,
nakon što uplakane oči tvoje majke nađu utočište u snu,
ja sam te držao na svjetlu vatre.
Držao ti bradu podignutu cijelu noć.
Činilo se da je malo olakšalo napor.
I jedne noći sam gledao u tvoje maleno golo lice,
i vidio sam to.
Veliku sijedu bradu starog kralja patuljaka.
Moćnog i strašnog kao vojska s barjacima.
I kad se tvoja majka probudila, rekao sam joj
da ne mora više plakati.
Naš sin će živjeti i pomicati planine!
Kako očekuješ da pomičem planine, oče,
ako se ti raspadneš na komade kad iskopam jednu rupu?
Govoriš o veličini za mene,
ali u meni gušiš svaku ambiciju, svaku želju...
Svaku pomisao koja ne potječe iz tebe.
Željezo koje mora podnijeti najteže breme,
mora izdržati i najrigoroznije kaljenje!
Predavanje svojih saveznika smrti nije kaljenje.
Elrond mi je kao brat,
kao da je stvoren u utrobi moje majke.
Kako se usuđuješ...
Kako se usuđuješ?!
Prizvati sjećanje na svoju majku,
da bi obranio svoju odluku da izdaš vlastitu vrstu?
Ne! Ti si taj koji ju je izdao!
Protraćivanje naše budućnosti da se možeš držati prošlosti!
Ti skrnaviš krunu koju nosiš!
Ostavi to.
Nije više tvoje.
"I dok je tražio puževe na taj jesenji dan,
Svoju bebu ostavi da plače, pa je potok odnese"
Poppy? Što to radiš?
Nosim vjedro, kako izgleda?
Ne, kokoško. Prestani jesti! Moramo ih sačuvati.
Zašto ne pogledaš van, a onda ćemo razgovarati.
Što...
Vidi ovo! -Ići ćemo na tržnicu s tim usjevom, zar ne?
Ne razumijem. Kako?
A što misliš? On je to popravio.
Možeš li vjerovati, Nori?
Ovdje ima dovoljno uroda za večerašnju gozbu,
i još ima dovoljno viška da potraje do Smrznute ribe.
Malva kaže da će napraviti nešto što se zove kobasica od jabuka.
Umak od jabuka. -To sam i rekla.
Od oca. -Hvala, Malva. Gdje ti je sestra nestala?
"lebdio niz njega, tako je glasno zaplakala
Kralj Žaba riba pretvorio ju je u puža
Stari Bolgerbuck ju je uhvatio tako sočnu i tako slatku
Kažu njegova kćerkica nije mogla pomoći, ali..."
Čekaj!
Idete krivim putem.
Otišao je ovim putem.
Hajdete sada.
Nori!
Pustite je na miru! - Čuli ste je. Sad odlazite! - Odlazite!
Oštetite li joj dlaku na stopalu, pružit ću vam svašta.
Daj mi ga.
Ne!
Ideš kući. Čuješ li me?
Ideš s nama.
Molim te. Berek.
Molim te! -Neće vas poslušati.
Neće slušati nikoga od nas.
Nisam trebao povući vilenjakinju na palubu.
Trebao sam je ostaviti u moru, gdje sam je pronašao.
Theo?
Kraljeva namjesnica. Je li ovdje?
Pripreme su skoro gotove. Možemo krenuti unutar sat vremena.
Što je s Južnjacima?
Jedan garnizon će ostati da ih otprati do sigurnog naselja.
I tražiti naše nestale.
Galadriel.
Nitko ne kleči u Númenoru.
Nisi u Númenoru.
Nitko od vas.
Greška koja je samo moja.
Naši brodovi čekaju, moja kraljice.
Ostavimo ovu zemlju iza naših jedara.
Nemoj trošiti svoje sažaljenje na mene, vilenjakinjo.
Sačuvaj to za naše neprijatelje.
Jer ne znaju što su započeli.
Jer se ja, Míriel,
kći Ar-Inziladunova, zavjetujem na ovo.
Númenor će se vratiti.
Tada će vilenjaci biti spremni.
Satniče, plovimo s plimom.
Satniče?
Sada na noge, curo. Ustani. Pomozi mi da skupimo što možemo.
Nori, odmah.
Nemoj dopustiti da ti ovo slomi duh, bit će sve u redu.
Ne laži joj, Largo. Sada je prestara za to.
Nisam lagao. Bit će sve u redu. -Zaboga, Brandyfoote.
Daj nam trenutak da plačemo. -Plačemo?
Zar misliš da nam je samo to ostalo? Mi smo Harfooti!
Vidite, mi ne ubijamo zmajeve.
Ni ne vadimo dragulje.
Ali jamčim da postoji jedna stvar koju možemo učiniti
bolje od bilo kojeg stvorenja u cijelom Međuzemlju.
Ostajemo vjerni jedni drugima.
Kako god put vijuga, ili koliko strmo postaje,
suočavamo se s tim,
s našim srcima većim čak i od naših stopala.
I samo nastavljamo hodati.
Nori! Kamo ideš?
Pomoći prijatelju.
Upozoriti ga što slijedi. Barem to zaslužuje.
Skrećeš sa staze? Sada? Sama? -Neće biti sama.
Ostavili smo dovoljno ljudi iza sebe. Ne ostavljamo ga.
Vi djevojke ne idete nikamo.
Ne bez mene.
Jesi li sigurna u ovo, Goldie?
Odete li u onu šumu, možda nikada ne izađete žive.
Mogle bi, ako tragač krene s njima.
Brandyfoot djevojka je bila u pravu što mu je pomogla.
Cijelo vrijeme je bila u pravu.
I ako misliš da je Malva Meadowgrass previše ponosna da to prizna,
kakva je korist od života, Sadoc, ako ne živimo dobro?
Znaš, Malva, samo jednom...
Jednom bi bilo veličanstveno da nisi cijelo vrijeme u pravu.
Donijet ću namirnice i ponijeti štap.
Idem s vama.
Ionako nije bitno, svi ćemo umrijeti.
Hajde, jer ćemo biti ovdje cijeli dan.
Misliš da ćemo ga moći pronaći?
On je prokleti div. Kako bi nam mogao promaknuti?
Vjeruješ li da će održati obećanje? -Ne.
Sigurna sam u to.
Kosti su namještene, rane povezane. Možemo putovati.
Kamo ćete ići?
U staru numenórsku koloniju na ušću Anduina.
Zvali su je Pelargir. Kažu da ima svježe zemlje i tekuće vode.
Novi početak.
Onda ću izvijestiti našeg Vrhovnog kralja.
Suočiti se s onim što me čeka.
Ali što je s našim kraljem?
Vašim kraljem?
Zar vas nitko nije obavijestio? -O čemu?
Halbrande.
Mislila sam da si umro.
Bolje za mene da jesam.
Južnjaci su ga sinoć pronašli na cesti.
Rana se zagnojila preko noći.
Mislila sam ga pokušati liječiti na putu, ali...
Ova rana treba vilenjački lijek.
Može li jahati? -Pozvat ću iscjelitelje da prikupe što mogu.
Pa, prijatelju...
Čini se da nam je sudbina namijenila još jedan splav.
Ovo nije gotovo.
Neću napustiti ove zemlje i osuditi ih na spaljivanje.
Ni ti.
Snaga kralju! -Snaga kralju! Snaga kralju!
Zadrži ga, vojniče.
Zapovjednice.
Snaga Južnim zemljama! -Snaga Južnim zemljama!
Iznevjerio sam ga.
Sve je moja krivica.
Ne. Ne, nije.
Čija je onda?
Tvoga oca.
Previše je star, previše sumnjičav.
Njegov um je preslab.
Njegove su oči previše zamagljene da bi vidio
da bez obzira koliko grbova bacio na pod,
jednog će dana ovo biti tvoje kraljevstvo.
Durina IV. Ne tvog brata.
Ne nekog drugog gospodara patuljaka. Tvoje.
I moje.
I zajedno ćemo vladati ovom planinom
i svim ostalim prije nego naše vrijeme završi.
Taj mithril pripada nama.
Tebi i meni.
I zajedno jednog dana mi ćemo kopati.
Zatvori to.
Djeco moja!
Odbacite svoje sunčane ogrtače i kacige.
Više nećete biti opterećeni danom.
Ovo je sada naša zemlja.
Ovo je naš dom.
Živio Adar, gospodar Južnih zemalja!
Ne!
To je ime mjesta koje više ne postoji.
Kako bismo ga umjesto toga trebali nazvati, Gospodine-oče?
Adar! Adar! Adar! Adar!
JUŽNE ZEMLJE
Prijevod i obrada: Osgiliath
Preuzeto sa www.titlovi.com