Tidigare i "Roswell, New Mexico"...
50 år senare vaknade jag här. Vi mindes inget och visste inget.
Min syster blev mördad av en utomjording.
Det finns en fjärde utomjording i Roswell: Noah.
- Älskade du Rosa Ortecho? - Självklart.
Liz serum kommer att döda honom.
Rökbomben small i min ficka. Pulvret gör oss kraftlösa.
Varför känner jag igen dig?
Vi har tio minuter på oss. Ta med allt du kan. Hårddiskar, allt!
Kan alla ni skapa elektriska urladdningar efter egen vilja?
- Kan ni både läka och skada? - Att döda stärker oss.
Du kan bli stark. Men du är så rädd för dig själv.
Att förstöra ger styrka. Du kände dig som en gud.
Ge mig motgiftet, Liz.
- Det är slutet på Noahs historia. - Inte förrän jag får svar.
- Han måste få motgiftet. - Glöm det.
Är det såhär det ska sluta?
När jag vigde mitt liv åt vetenskapen slutade jag tro på magi...
...på sagor med lyckliga slut...
...på gudar och på spöken.
Men sen träffade jag en demon som kunde besätta oskyldiga.
Därför kan jag inte låta bli att fråga...
Om djävulen är verklig, vad mer finns mitt ibland oss?
Inget Noah har att säga gör det värt att låta honom leva.
Jag hade familj, Max.
Jag hade en mor. Jag såg henne.
Hon har suttit i fängelse i alla år. På Caulfield, där hon har torterats.
- Vi hade ingen aning om det! - Hur...?
Det finns överlevande från kraschen 1947.
Det fanns överlevande.
Men de flamberades precis, på order av Alex Manes far.
Om det finns minsta chans att Noah vet nåt om det här...
- Då måste vi ta den. - Tänk på vad han gjorde mot Isobel.
Vad du än såg därute, är jag hemskt ledsen.
Men Noah är inte svaret du söker.
Nej. Det är han inte.
Min mamma var det.
Men han är allt vi har!
Han är svag. Han är så svag att han aldrig...
Han orkar aldrig gå emot oss om vi samarbetar.
Vi kan...
Vi riktar våra vapen mot honom och ger honom motgiftet.
- Sen torterar vi fram informationen. - Det är för riskabelt!
När som helst kan han bli ett jobbigt minne.
Du tänker inte skjuta mig.
Han är vår enda chans att få veta nåt om vår familj!
Jag känner till min familj. Du är min familj!
Hemskt ledsen, men för min del behöver han...
Jag skiter i vad du behöver!
Var är motgiftet? Jag vet att du stal det från Liz labb.
- I en grotta. Med min kapsel. - Då åker vi dit.
Kom igen. Upp med dig.
Kom nu!
Kom igen.
- Jobbig kväll? Du behöver tequila. - Jag behöver dig.
En lång dag. Jag tänkte glömma hur det är att vara vuxen ett tag.
Åh! Den här har jag alltid gillat.
- När fick du den? - När jag gick ut high school.
Mamma tog av den och satte den runt min hals.
Känner du till den blomman?
Den är sällsynt. Den växer bara på ett enda ställe i Libyens öken.
Jag hittade ett gult pulver som visade sig vara pollen.
Det är en lång historia. Tråkig och vetenskaplig.
Det är en släktklenod.
Mamma sa att den skyddade oss från ondska.
Förut påminde den mig om alla asgrymma kvinnor i släkten.
Guerin lagade den, så nu påminner den bara mig om hans korkade nylle.
- Hans korkade röst, hans händer... - Herregud!
- Nej! Du är ju... - Säg det inte.
Det spelar ingen roll eftersom Alex är kär i honom nu.
Ja, Guerin är Alex museum-kille.
Det var mycket att ta in. Väldigt mycket.
- Vet Alex hur du känner? - Nej, jag känner mig så skyldig.
Man kan inte välja vem man faller för.
Kärleken är läskig.
Om vi kunde välja skulle ingen falla. Det vore väl tråkigt?
Man är inte skyldig till nåt man inte kan styra.
Vi skulle ju gå igenom Caulfields hårddiskar under morgonen.
Jo, men jag kunde inte sova. Det var lika bra att börja.
Det finns övervakningsbilder på diskarna jag stal.
Det där är fånge N-38.
Utomjordingen som kan ge en svår hjärncancer.
Monstret som dödade din far?
Det där är min far. Han blev knuffad.
Och det där är monstret som dödade honom.
Välkommen tillbaka till stan, sir.
Ledsen att jag misslyckades på Caulfield.
Vi hade beredskap. Vi förvarade ändå inte bombprototypen inne på området.
Ärligt talat hade proverna snart blivit gamla.
Jag är mer bekymrad över de objudna gästerna som överlevde explosionen.
Det var ju Alex, pappa. Vad skulle jag ha gjort?
Vi tar hand om din bror tids nog.
Först var jag tvungen att lösa ett annat problem.
Valenti.
Det här är Max Evans. Lämna ett meddelande.
Om det är nödläge, vänligen ring polisen.
Max, hej... Jag ville bara kolla om det är klart.
Handavtrycket är borta och jag känner inte av honom längre.
Jag tänkte att du ville veta det.
Jag åker tillbaka hem till dig.
Jag tar med mig mat och milkshake.
Vi har stängt!
Kan man få en Cherry Cola?
Du ser ut som henne, men du är ingenting mot Rosa.
Hon är hopp och eld. Jag kände dig genom handavtrycket.
Du är sliten och så skyldig...
Snälla, du vet bättre än så.
Jag trodde att du var den smarta syrran.
Max, vad...? Jag har försökt ringa.
Michael klarar sig. Jag har helat honom.
Men vi borde sticka innan han vaknar.
Jag förklarar i bilen... Kom nu!
- Max? - Liz.
- Är du oskadd? - Jadå. Noah är på rymmen.
Nej, han är faktiskt i min frys.
Jag gav honom en dos pollen, men jag vet inte hur länge det...
Liz! Det här kommer att sluta illa för dig.
Du låste in lejonet i en bur av papper!
- Vi är på väg. Stick därifrån! - Jag går ingenstans.
Kommer han ut måste han stoppas innan han dödar nån!
Stick därifrån, Liz!
Kom hit.
Vad gör du när din imbecille far kommer ner för att äta frukost?
Jag steker honom som bacon.
Rosa älskade sin familj. Du hade äcklat henne.
- Du förtjänade inte att känna henne. - Du känner henne inte!
Hon berättade sina hemligheter för mig!
Det är sant, Liz.
Visste du att hon fick din mamma att sticka?
Om hon kom tillbaka skulle Rosa berätta sanningen för dig och Arturo.
- Vilken sanning? - Om hennes far.
Rosa är inte Arturo Ortechos dotter.
Din mamma visste det hela tiden...
- Håll käft! - ...att Rosa är en Valenti.
Ser man på.
Det gick ur snabbt.
Rosa är inte din, Liz. Hon är min.
Hon kommer alltid att vara min.
- Liz? - Han tog sig ut.
- Jag kommer dit. - Nej, jag är oskadd.
Men Noah måste döda för att bli stark igen. Han måste stoppas nu!
Jag vet nog var han kan vara.
Kalla det den kärleksfulla fruns intuition.
- Säkert att allt är bra med dig? - Ja, ingen fara.
- Max? - Ja?
Håll dig i säkerhet.
Se dig för!
Var kommer du ifrån?
Vad skulle du gissa på? Jag är bara nyfiken.
Mexiko?
Förlåt att det tog sån tid. Jag tror att jag var förföljd.
Kvällen har varit ett helvete. Liz...?
- Noah... - Var finns nål och tråd?
I linneskåpet däruppe. Kyle! Väck inte min pappa.
Hur visste du att han var här?
Maximo, varför tog det sån tid?
Isobel? Stanna!
- Isobel kan inte svara just nu. - Isobel kan inte svara just nu.
- Coolt trick, va? - Du manipulerade henne.
Hon var traumatiserad, så jag smög in i hennes hjärna.
Du drar snabbt, cowboy, men jag är snabbare.
Om du hade övat hade du varit bättre på det här.
Vad gör du med mig?
Jag slår knut på dina inälvor.
Visst gör det ont? Att duellera på liv och död är kul -
- men vilken bondlurk som helst kan lära sig skjuta.
Jag är hellre kreativ.
- Vi måste till sjukhuset. - Nej, de ställer en massa frågor.
Jag klarar mig. Vi har inte tid med allt det där.
Menar du bedövningsmedel och rena instrument?
Han sa att jag inte kände Rosa.
Han sa att hon var din fars dotter.
Att hon dog med den vetskapen men aldrig sa nåt till mig.
Hon kanske bara inte hittade rätt tillfälle?
Visste du om det?
Du förlorade en syster också.
Vad har hänt?
Ingen fara. Det är inte mitt blod. Vad gör du här?
- Jag ville träffa dig. - Det passar verkligen inte nu.
Okej, men...
Jag borde inte ha övergivit dig när jag tog värvning.
Jag ska inte påstå att jag inte ville åka. Det ville jag.
Efter det min pappa gjorde mot dig...
Jag ville vara en sån som vann strider. Det kändes bra.
Men nu när jag ser mig i spegeln...
...är det ibland inte mig själv jag ser.
Jag ser min far.
Det är fortfarande hans strider jag utkämpar.
Inte mina egna.
Du kommer att dö.
Jag måste sticka! Jag måste...
Jag är tillbaka imorgon. Vi får prata mer då.
Isobel...
Hon vaknar inte på ett tag.
Det är jobbigt för hennes kropp att vara bebodd, men...
- Hon gillar hårda tag ibland. - Jag ska döda dig.
Varför håller du oss vid liv?
- Vad ska du ha oss till? - Nedstigningen.
De kommer och hämtar oss, Maximo.
Jag hoppades att vi hade kunnat åka som en familj, men...
- Planerna ändrades. - Vilken nedstigning?
- Vilka är "de"? - Jag berättade det.
Vårt hem blev krigshärjat.
"De" är segrarna.
Vilken sida som än vann lämnar de oss inte här.
Eller... De skulle aldrig lämna dig här.
Varför just jag? Vad ska de med mig till?
Du är Frälsaren.
Nu när ni har blivit vuxna hämtar de er. Fast kanske inte i år.
Men det spelar ingen roll. Jag har haft mitt roliga med er tre.
Nu ska ni in i kapslarna så att jag kan byta er mot en resa hem.
Du har helt fel. Jag är ingen frälsare.
Du har ingen aning om vad du är kapabel till.
Du är precis som en människa.
Du använder bara en liten del av din potential -
- i tron att du bara har en sorts kraft.
Frigör din hjärna, så kan du bli en gud.
Nej. Jag är ingen...
Sluta nu! Har du inte fattat vad religion egentligen handlar om?
Underliga varelser som kommer ner från skyn.
De kan dela på haven och skjuta blixtar på folk.
Du får hjärtattack. När de hämtar dig -
- vill de helst ha dig levande. Men nästan går också bra.
- Hur är det med dig? - Jag är inte stark nog...
Uppehåll honom, Michael.
Vi är Ormbäraren, Max!
Människan och ormen. Ormen och människan.
De dödar inte varandra. De är ett!
Max!
- Det är över, eller hur? - Ja.
Jag ville bara säga en sista sak.
Du är inte min person, Noah.
Det var därför jag aldrig ville berätta min hemlighet.
Jag älskar inte dig.
Det har jag aldrig gjort.
Ta hand om henne, Isobel.
Vi har gevär, halvautomatiska vapen, pistoler...
- Jag vill bara ha ett vapen. - 249, 99 dollar.
Utan att kolla upp mig?
Tror du att du är i Kalifornien?
Har du slagit dig? Du ser lite sargad ut.
Jag är inte typen som köper vapen.
För nån månad sen var jag en kirurg på väg till en klassåterträff.
Nu är både min syster och pappa döda. Han mördades av sin närmsta vän.
Dessutom har jag en känsla av att mördaren förföljer mig.
Trots att han är i Afrika. Jag håller nog på att bli knäpp...
Förut var jag ett riktigt arsel.
Men när pappa dog började jag leva efter hans normer.
Men det spelar ju ändå ingen roll att är man en god människa.
"Gör ingen skada", säger de.
Sen brakar helvetet löst, men man gör inget åt det -
- för att man inte vill orsaka skador.
Så jag är klar med alla normer.
Åt helvete med dem.
Det är sent och du mår inte så bra.
Får jag inte köpa vapnet?
Det är din medborgerliga rättighet att få försvara dig själv.
Jag ska ge dig 25 dollar i kompisrabatt -
- av ren medkänsla för din situation.
Jag kom in i hans huvud. Precis innan han dog.
Va? Oj...
Jag behövde berätta en sak för honom.
Det enda du ville var att vara uppriktig mot honom.
Och det var du till slut. Det var ju bra.
Jag sa att jag aldrig älskade honom.
Så det sista jag till honom var en lögn.
Men han sa en sak till mig...
"Ta hand om henne."
Jag förstår inte.
- Många svar dog med Noah. - Och mycket ondska.
Det var en seger. Vi behöver inte hans svar.
Er närvaro här handlar inte om vårt förflutna, utan om vår framtid!
Sluta titta i backspegeln, Michael!
Vad gör du?
Du behöver inte leva i det förflutna.
Du behöver inte smärtan för att påminnas om vem du är.
- Folk kommer att se det... - Det här är Roswell.
Max?
Max? Max?!
Liz?
Ingen fara. Det är klart. Han kommer inte tillbaka.
- Hur är det med dig? - Jag...
Jag mår mycket bättre än jag gjort på väldigt länge.
Vad är det?
Ingen fara. Det gör inte ont. Snälla, sluta inte.
Vad gör du?
- Gör det. - Nej, jag kan inte...
Snälla. Jag vill att du ska känna det jag känner för dig.
- Eko... - Allting.
Han måste ha haft ett hemligt gömställe.
Han gömde motgift i grottan, sa han. Den måste vara här nånstans.
Han var den enda jag har varit kär i. Vad säger det om mig?
Ingenting. Vi definieras av sånt vi kan kontrollera.
Kärleken är bortom all kontroll.
Kärleken är det värsta som hänt mig. Värre än rymdskepps-kraschen.
Du vill aldrig prata om Alex Manes...
Men du inser väl att mina kärleksbekymmer -
- överträffar din ostadiga, lilla garderob?
Han vet alltihop.
Hans familj är inblandad i konspirationen mot utomjordingarna.
Han finns i alla mina hemska minnen och...
...jag älskar honom.
Det lär jag nog alltid göra.
Men på sistone har det bara gjort ont.
Att gå tillbaka till honom känns alltid som en kraschlandning.
Max kanske har rätt.
Vi kanske borde sluta se tillbaka och börja se framåt.
Titta.
Noahs kapsel.
Rosa.
Okej, jag fattar.
Du fick mig. Mysteriet är borta. Nu försvinner du -
- och lämnar mig moraliskt fördärvad och totalt övergiven.
Ja, jag ville bara få dig i säng. Det var uniformen jag föll för.
Stanna.
- Det är din. - Isobel?
ISOBEL: Jag måste prata med dig.
Hon har genomlevt en mardröm, Max.
Åk och träffa din syster.
Så åker jag och träffar min.
- Jag kan följa med dig. - Nej. Jag måste åka dit själv.
Jag har alltid trott att alla svar skulle få mig att må bättre, men...
Nu när mysteriet är löst -
- skurken är besegrad och allt verkligen är över...
...känns hon ännu mer borta.
Jag måste bara vänja mig vid en ny sorts sorg.
Och det måste jag göra på egen hand.
Jag visste att du skulle...
Hälsa Jim från mig.
Skottsäker väst?
Snyggt jobbat.
Jag tänkte köpa ett vapen. Men jag kunde inte.
Jag är inte som du! Jag är ingen mördare.
Då vet du vad som hände din pappa?
En utomjording dödade hans dotter, men han ville ändå stänga Caulfield.
Rosas mördare var inte i din tortyrkammare!
- Du försökte dölja morden. - Och din pappa hjälpte till.
Jag ville avslöja allt.
Jag ville att folk skulle få veta...
Barbiturater. Du hamnar snart i medicinskt framkallad koma.
Ingen fara. Jag kör dig till sjukhus innan nåt vitalt organ slås ut.
Hoppas att läkaren är en hedersman. Nån med normer.
Det beror förstås på vad man menar med heder.
Ett lands soldater är ett annat lands terrorister.
Visst är det väl så, sergeant?
Han har haft henne här hela tiden.
- Hur? - Han kanske grävde upp henne?
Nån på bårhuset kanske fräschade till henne? Spelar det nån roll?
- Jag måste ringa Liz. - Vad ska du säga?
Att Rosa har legat här som en naken, bränd trofé...
- Vi kanske inte ska säga så? - Jag kan inte hemlighålla det.
Det här kommer att plåga henne i mardrömmarna.
Tänk om...
Hur länge var hon död innan hon hamnade här?
Du försökte för tio år sen.
Tänk om vi bara använder en liten del av vår potential?
- Har vi andra krafter, menar du? - Starkare.
- Noah var starkare än oss. - Sluta!
Man kan inte återuppväcka nån efter i tio år.
Det förflutna kan inte göras ogjort.
Vi kan planera en begravning, när allt har lugnat sig.
När vi väl har tagit oss tid att bara vara normala.
Lyckliga, kanske.
Hej, DeLuca.
Jag gissar att ni har stängt?
Nej, vi har... öppet. Faktiskt.
Så bra.
- Vi måste verkligen... - ...prata.
Ja.
Det ska vi.
Men först... Får jag bara...?
Visst.
Om du kan höra mig...
Du vet nog att jag inte tror att du kan höra mig.
Att jag tycker att det är idiotiskt att prata med en sten.
Men du trodde på nånting.
Du trodde på en gud som skyddade ditt hjärta i en bur, så...
Nu står jag här.
Jag är kär i Max Evans.
Men jag har aldrig sagt det.
Kanske för att en liten, 17 år gammal del av mig -
- trodde att du skulle råka höra det.
Jag har inte glömt vad han gjorde mot dig.
Jag kände mig så skyldig...
...för att jag älskar honom.
Men det gör jag.
Jag älskar honom.
Och han älskar mig.
Jag önskar att du hade fått ha nån som älskade dig, Rosa.
På riktigt. Utan förväntningar och krav.
Jag önskar att du hade hunnit släppa ut hjärtat ur buren.
Och jag önskar att jag bara kunde...
...ringa dig och berätta allt om...
Max.
Max?
Max?!
Liz?
Herregud. Jag förstår inte.
Du behöver inte vara rädd. Jag är här nu.
Jag är här. Allt ska bli bra.
Rosa. Var är Max?
Max? Max?!
Vakna.
Nej, nej... Kom igen!
Översättning: Andreas Novak www.sdimedia.com