Tidligere i serien...
- Denne hadde jeg glemt. - Pappas jakthytte.
Ikke la det gå med deg som med faren din.
Du skjulte ikke drapet fordi du drepte henne.
- Det var Isobel, ikke sant? - Jo.
Jeg vil aldri se deg igjen!
Du har drept tre mennesker. Vet du at det ikke skjer igjen?
Jeg prøvde å skape et serum som dempet kreftene deres.
- Noe må gjøres. - Liz har rett. Jeg er farlig.
Jeg har ikke tenkt å la meg skade noen igjen.
Tryggheten er lett å ta for gitt.
Særlig når man vokser opp elsket, verdsatt og beskyttet.
Tryggheten setter man bare pris på når den tas fra deg.
Når en du stoler på avslører din hemmeligheter.
Når noen invaderer hjemmet ditt.
Eller når du er en jente som ser på stjernene i ørkenen-
- idet djevelen vil dra deg ned i Helvete.
Eller enda verre, når det som gjør deg utrygg...
...ikke er en inntrenger.
Hva gjør du når det onde du frykter, fins inni ditt eget sinn?
Når det ikke kan tas liv av uten at du tar livet av deg selv...
- Du ser tynn ut. - Du også.
Mener du det? Takk.
- Hvordan går det med deg og pappa? - Flott, selvsagt.
Du ga sønnen til Joan på bridgen en bot.
- Hvorfor det? - Han kjørte for fort.
- Vi kjenner familien hans. - Vi kjenner alle.
Er søsteren din på vei, eller?
Vi må snakke om Isobel.
- Kan vi prate om kaktusen? - Den er ny.
Jeg har et romvesen i psykiatrisk forvaring.
Jeg trenger en dag der jeg ikke tenker på romvesener.
Dr. Avila og jeg skal presentere funnene våre for styret i dag.
Jeg støtter rensekuren din, -
- men Isobel har ingen symptomer, og dette er ikke noe hotell.
Max sa at hun fikk blackouter.
Nå og i 2008.
- Tok hun livet av Rosa? - Det er mye jeg må fortelle deg.
Besøkstidene, skiltet på døren... "Anti-sosial pasient".
- Vær så snill. - Se på deg.
Du skjelver ikke, du virker bare så avslappet.
Jeg er ikke avslappet, jeg er fanget.
Jeg gir deg ikke opp.
Jeg kan ta fri og ta meg av deg. Jeg vil bare leve som normalt.
Vi har aldri hatt det normalt.
Men det vil jeg at det skal være. Jeg vil bli med deg hjem.
Men la meg snakke med legen alene, ok?
Det fins sikkert en...
...behandlingsplan.
Du skulle ha sagt det før!
Men jeg ville ikke trekke deg inn i det.
Jeg er inne i det, Liz!
- Greit. - Rosa var...
Rosa var min venn også.
- Vi kan ikke la være å gjøre noe. - Jeg forsker på et serum.
Det kan ta fra Isobel kreftene hennes.
Det fjerner den elektromagnetiske spenningen.
Jeg regner med at den er knyttet til kreftene.
Det kan ta fra romvesenene kreftene.
De blir mennesker, men det kan være verre.
Jeg vet ikke hvor mye som er knyttet til strømmen.
Jeg har ikke rom-mus å teste på.
Men jeg planla aldri å bruke serumet uansett. Det var bare...
...å skrive et sint brev uten å sende det.
INGEN ADGANG
Hei, sersjant.
Jeg vet ikke hva du tror at du gjør her, men det er ikke trygt.
Så for ditt eget beste bør du dra nå.
Jeg håpet at vi kunne ta en øl og prate om familiearven, Jim Valenti.
Og, ja. Om romvesener.
Jeg har ikke tid til å prate om science fiction.
Jeg prøvde.
Legen tror at pillene og vinen skapte en psykotisk reaksjon.
- Hvem vet om det? - Bare Noah.
Bridgeklubben er trygg.
Da jeg var på sykehuset, spurte de om sykdommer i familien.
Jeg ante ikke hva jeg skulle si.
Jeg bekymret meg aldri, dere ble jo aldri syke.
Da dere tok med dere Isobel og meg hjem, -
- kunne vi jo ikke snakke engelsk eller spansk.
Men sa vi eller kommuniserte vi noe?
Dere snakket aldri. Og jeg var bekymret.
Dere visste liksom alltid hva den andre tenkte.
Dere var ikke ensomme. Og så begynte dere plutselig å prate.
Det var som om dere hadde ventet på å lære dere hele språket -
- før dere sa et eneste ord.
Virker dette kjent for deg?
Jeg prøver å forstå om det er et minne fra før dere fant oss.
- Hvordan det? - Jeg har bare tenkt på det.
Da vi besøkte fosterhjemmet, gråt du og Isobel i et hjørne.
Den andre gutten på hjemmet hadde tegnet dette overalt på veggene.
Stakkars gutt. Han trenger spesiell oppfølging.
En rik familie som kunne gi ham alt han trengte.
Herregud, jeg håper at han fant en.
Du tok livet av Rosa Ortecho.
Ja.
Enkelte ting kan ikke fikses. Jeg kan lage et nytt skilt til deg.
Da ville jeg ha sagt at jeg trengte et nytt et.
Jeg ba deg fikse det.
- Det blir dyrt. - Betal barregningen.
Skiltreparasjoner til 399 dollar, bare i dag.
- Jeg ringer deg. - Kom innom.
- Du får ikke nummeret mitt. - Jeg vil ikke ha det.
- Du ligger vel ikke med Maria? - Aldri.
- Hva gjør du her? - Virker dette kjent?
Ja. Tatoveringen din.
Wyatt Long tegnet det etter drapet på Grant Green.
Han sa at han bare drodlet. Det må være knyttet til meg.
Ifølge mamma tegnet du det på fosterhjemmet da vi ble funnet.
Det må være knyttet til oss.
Kanskje det var noe vi så før krasjen.
Erkjenner du, Max Evans, at vi må ha hatt et liv -
- før vi ble klekket?
Du ville aldri snakke om hjemmet vårt.
Beklager, du har rett.
Jeg unngikk lenge å prate om hvor vi kom fra.
Jeg trodde at jeg kunne unngå fortiden og være normal.
Men er blackoutene utenomjordiske, må jeg vite mer.
Symbolet er alt jeg har å gå etter.
Syns du ikke at det er rart at vi ikke har minner?
Ingen foreldre, ikke noe språk. Vi var sju år gamle.
Jeg tenkte at minnene forsvant etter 50 år i kapslene.
Kanskje det var tiden.
Eller så ville ikke de som satte oss i dem at vi skulle huske.
- Kjenner du det? - Nei.
- Hva er det? - Akkurat sånn... Kaldt.
Kanskje noe er galt med Isobel.
Vi må dra!
Vi kjenner jo ikke bivirkningene...
Jeg bare gjorde det, selv om det bryter med prinsippene mine.
Ja, du har dårlig pasientkontakt.
Hun gikk inn i deg.
Hun gikk inn i hjernen din og overbeviste deg.
Kan hun styre folk?
Ikke styre, men påvirke.
Jeg er en influencer.
Skriv melding om hun får noen reaksjoner.
- Alex? - God morgen.
Hva gjør du?
Jeg har kvalitetstid med faren min.
- Fortell meg om Project Shepherd. - Det fins ikke.
Jeg er kodeknekker.
Jeg har hacket etterretningstjenester.
Denne teknologien er utdatert.
Og krypteringen din er i beste fall skrøpelig.
Vi kan sitte i stillhet mens jeg får tilgang, ellers så kan vi prate.
Jeg får vite hva du har gjort.
Jeg prøvde å gjøre det rette.
Vi vet ikke om blackoutene er knyttet til oss.
Det kan være psykisk sykdom.
Obduksjonen av Rose avslørte et håndavtrykk.
Jeg drepte henne med krefter jeg ikke kjente til. Jeg vil ikke ha dem.
Hvis jeg er normal, er jeg trygg.
Mener du menneskelig?
Jeg vil se på hendene mine uten å ville kappe dem av.
Dere begriper det ikke. Jeg kan ikke stole på hjernen min.
Flott. Han der...
Rommet er ikke lydtett.
Hvor er Liz?
Hun prøver å få avstand til drapsmannen, men her står jeg.
- Hva gjør du? - Får deg til å ta av deg skjorten.
Men det fungerer ikke.
Jeg er ødelagt.
Jeg tror at serumet fungerte.
Vi okkluderer kransateriene på halvparten av musene...
...og ofrer dem to uker senere.
Du fant en måte å straffe henne på.
- Vi møtes inne. Det går fint. - Ha en fin dag.
Du tok fra Isobel identiteten hennes.
Hun injiserte serumet selv. Og kreftene gjør henne farlig.
Historien er ikke nådig mot de som har bestemt seg for -
- å forandre på folk samfunnet ser på som farlige.
Dette er som å drukne hekser eller omvende homofile.
Hva om noen lagde et serum som gjorde deg mindre meksikansk?
Hadde det vært greit for deg?
Du kan ikke sammenligne de to. Hun myrdet søsteren min!
Max og Isobel har et mentalt bånd.
Han kunne føle henne hele tiden, som et varmt nærvær.
Men da hun injiserte seg selv, ble han kald.
Hvis noe skjer med Isobel fordi du gjorde henne sårbar, -
- tar du hevn på feil person.
Max tok ikke søsteren din fra deg.
Det eneste han gjorde, var å elske deg.
Nå blir det annerledes.
- Ingen flere hemmeligheter. - Vi må ha noen mellom oss.
Hvorfor vi ikke går på Luigis mer?
Isobel...
Kjære...
Du prøvde å ringe meg.
Noe har plutselig forandret seg med Isobels blodprøve.
Cellene forvitrer raskt.
Serumet angriper cytoplasmaet. Cellene råtner.
Hva er.... Isobel...
Så fort som det går nå, vil Isobel dø før dagen er omme.
Jeg trenger en lege!
- Du må slutte. - Jeg må prøve igjen.
Det virker ikke. Jeg er ikke såret.
Noah er på venterommet.
- Må du spy? - Nei.
Hva nå?
Normalt ringer man til pårørende.
- Det må være mer vi kan gjøre. - Vi må ringe mamma.
Nei. Nei.
Hvorfor i dag av alle dager?
Jeg lett etter et pressmiddel hele livet, og så...
Så finner jeg noe jeg ikke kan forklare i Valenti-hytta.
Jeg har lært mye.
Jeg fant en verden av konspirasjonsteorier på nettet.
Alle pekte tilbake på deg. Så jeg fulgte etter deg hit.
Jeg rekonstruerte en av telefonene du kastet.
Og så til slutt ringte jeg mamma.
Når man skal stjele etterretning, må man utnytte svakhetene.
Du er svakheten, pappa.
INGEN TILGANG
Du har skapt dette, Liz, så da kan du lage motgiften.
Vi har ikke nok tid.
Jeg har skjult dette for deg til ditt eget beste.
Dette prosjektet har påført slekten vår lidelse i flere tiår.
Jeg prøver å beskytte deg.
Er Kyle Valenti innviet i dette?
Ja, for han er en ekte mann.
Han er ikke barnet mitt. Jeg trenger ikke å beskytte ham.
Hva snakker du om, pappa?
Jeg ville lage musikk, du sendte meg i krigen.
Du prøver ikke å beskytte meg.
Du tror at jeg ødelegger fordi jeg er svak.
Fordi jeg er homofil!
Hva er målet ditt?
Jeg vil ødelegge det du elsker, og du skal bevitne det.
Jeg prøver å beskytte deg.
Prosjektet viser at Michael Guerin er innblandet i terrorvirksomhet.
Hva gjør du?
- Max tror at du lager motgift. - Jeg jobber med saken!
Rosa var den kreative.
Genene for kunst, dans og poesi brukte hun opp.
Så for å være kreativ trenger jeg vin og "Jagged Little Pill".
Har du kommet på noe?
Ja. Deg.
Du er et geni som ikke gikk på skolen.
Men så innså jeg at det man vil lære, lærer man ikke på universitetet.
Hva vet du?
- Hvilke vitenskaper behersker du? - Ingen jeg kan dele med deg.
- Jeg prøver å hjelpe deg. - Max klarer ikke å gjennomskue deg.
Du manipulerte ham til å bli labrotten din.
Du vil egentlig ikke redde Isobel.
Jeg vet ikke om jeg klandrer deg for det, men jeg stoler ikke på deg.
Jeg drar til sykehuset.
Max skal ikke se henne dø alene.
Det vil ikke jeg heller.
Kom dere derfra?
Ser det ikke ut som om hullet skjuler universets hemmeligheter?
Og det er vel poenget.
Det var et tilfluktsrom.
- Er det fra ufoen? - Uverifisert, men ja.
Nei, ikke rør. Det som er under der, redder ikke Isobel.
- Hvor fant du alt dette? - Jeg gravde opp en del.
Jeg kjøpte ting på nettet og stjal. Lovlige greier fra UFO Emporium...
Du prøver å rekonstruere romskipet.
Det er noe du bør få vite, Liz.
Før vi gjør dette...
For ti år siden dro du ikke du fra byen av eget valg.
Max orket ikke å se deg sørge over Rosa.
Han kom til å knekke. Vi kunne ikke la ham si sannheten.
Isobel påvirket deg.
Hun overbeviste deg om å dra -
- rett før eksamen, før Rosas begravelse.
Uten Max...
Max skulle fortelle sannheten.
Ja. Han var helt ute av seg.
- Hvorfor sier du dette? - Jeg er lei.
Skal du rote med Isobels kjemi, må du vite alt.
Isobel tvang meg ikke.
Jeg har alltid villet dra.
- Du forstår ikke... - Isobel kan ikke styre folk.
Hun kan bare påvirke dem.
- Hva er det? - Max viste deg vel kapslene?
Jeg tok dette ut av dem.
Det fordamper idet det får kontakt med Jordens atmosfære.
Så det er vanskelig å analysere.
Hvis det holdt dere unge i 50 år, er det nøyaktig det vi trenger.
Jeg har utstyr til å finne dets regenererende egenskaper.
- Nei, vi har ikke tid. - Jo, det har vi.
Du hadde rett. Om vi to jobber sammen, finner vi ut av det.
Kom igjen.
Hvor ofte må jeg si at det er farlig å lese mens man går.
Hva gjør du her?
Isobel har det fint.
Ja da. Grace Glass gikk gjennom dette for to år siden.
Tynn og på angstdempende, sånt skjer.
Uansett. Jeg har tatt med en morgenkåpe og noen blader.
- Hun trenger ikke... - Hva da?
Selvsagt. Hun trenger ikke meg.
Vet du hva? Bare gi henne bladene.
Vent, mamma.
Det er bare...
Du og Isobel lot meg aldri være en mor for dere.
Hva snakker du om? Du og pappa var flotte foreldre.
- Vi trengte aldri noen ting. - Inkludert meg.
Dere ga oss så mye. Vi kunne vel ikke be om mer.
Noah er hos Isobel nå.
Hun ville nok ha truffet deg.
Jeg kommer igjen i morgen.
Ja, i morgen passer kjempegodt.
- Hei. - Hva foregår her?
Ingen har sagt noe, og hun hostet opp blod.
Er det leveren?
- Jeg kan ikke avsløre... - Jeg er ektemannen hennes.
Jeg er nærmeste pårørende.
Så la meg behandle henne. Vær så snill.
Kapslene kan stoppe tiden.
Da er Isobel i live mens vi jobber.
Vi må bare få henne inn der.
Hva er det?
Neglelakkfjerner. Det hjelper ikke, men det gjør ikke morfin heller.
Jeg fatter ikke at du er så snill. Du vet jo hva jeg gjorde.
Jeg hadde turnustjeneste i Idaho. Jeg var kjepphøy.
Trodde jeg skulle skli gjennom som dr. McSexy.
Men den første dagen var det en skoleskyting.
Sykehuset var et fullstendig kaos.
Man tror at man forstår traumer, og så...
Jeg prøver å roe ned foreldre.
Og så ser jeg på TV-en at skytteren ble sendt til mitt sykehus.
Jeg spør legen hvem som var drapsmannen.
Han ba meg om å holde kjeft og gjøre jobben min.
På et sykehus betyr det ikke noe hva pasienten har gjort før.
Men jeg er ingen drapsmann, jeg er bare...
...en jente som skal dø.
Her dør du ikke før du er død.
Hvorfor prøver du å få Michael fengsel?
Du tror det fordi du er forblindet av dine egne perversjoner.
Han har vært ute etter deg i flere tiår.
Familien vår er hans fiende fordi vi beskytter verden mot deres angrep.
Han bruker deg. Romvesenene er uhyrer.
Hvorfor forstår du ikke det? Åpne øynene.
Det er stadig uprovosert vold mot uskyldige...
Ikke snakk til meg om uprovosert vold, hører du det?!
Du vil ikke ha rettferdighet. Du er bare ute etter folk du hater.
Og det er over nå.
Vi må klare å åpne dem.
- Det må være en søm der. - Om det ikke er en membran, da.
- Hvordan fikk du ut væsken? - En sølvnål funket til slutt.
Hent henne. Jeg finner ut av det. Hun har lite tid.
Sølv...
Du hadde rett.
Jeg leste litt.
Defibrillatoren kunne ha grillet meg. To kister...
Isobel, jeg er så...
Jeg er så sint på deg for at du gjør dette.
For at du forlater Michael og meg.
Hele dagen...
Jeg har tenkt at jeg skulle ønske at jeg var mindre glad i deg.
For jeg overlever ikke dette.
Hvis du ville forsvinne ubemerket, har du mislyktes.
Du mislyktes!
Å miste av deg tar livet av meg.
Jeg har gode nyheter.
Eller de er ikke så ille. Vi kan redde henne.
- Det kan gå galt, men... - Jeg vil leve.
Jeg vil ha en sjanse.
Sånn skal dette foregå.
Det går et fly til Niger ved daggry. Du skal ha ta deg av opplæringen der.
Og når du skal tilbake, ber du om å flyttes fra Roswell.
Kommer du tilbake, varsler jeg Pentagon -
- om at du har drevet Project Shepherd.
Jeg vet at FBI stengte stedet i 2010 og stanset finansieringen.
Du har brukt familiens penger, i strid med protokollen og ordrene.
Hvis du velger å ikke gjøre som jeg sier, avslører jeg deg.
Du blir dimittert i vanære.
Det blir arven din.
Ikke mye til Manes-mann.
Nyt friheten, pappa.
Liz!
De er på vei nå. Hun sier til Noah at hun skal på rehabilitering.
Jeg kombinerte syntetiske enzymer og smeltet smykkene til en løsning -
- som kan påvirke membranen.
- Michael! - Max, gudskjelov.
- Hvor lenge skal hun være der? - Kanskje i årevis. Vi gir oss ikke.
Da vi kom ut, husket vi ingenting. Tenk om hun ikke husker oss.
- Da minner vi henne på det. - Alt sammen? Lover dere?
- Vi lover. - Isobel.
- Er du klar? - Er du?
Ikke spør.
Går det bra med deg?
Jeg er vel heldig? Hun kan overleve takket være deg.
Hun kommer til å overleve.
- Liz. - Du burde tilgi henne.
Det gjør mindre vondt om du ikke er sint.
Jeg er glad hun fikk meg til å dra, Max.
Jeg så to hav den sommeren.
Det var ikke meningen at vi to skulle være kjærester.
- Ingenting har skjedd. - Greit. Jeg drar utenbys.
Jeg må bidra til et opplæringsprogram i Niger.
God tur?
Du må følge med imens.
Ser du merkelige elektriske fenomener -
- eller håndavtrykk må jeg få beskjed.
Akkurat. Fraktalmønstre, sprø symboler, håndavtrykk... Greit.
Og du må gi meg opplysninger om sønnen min.
Husk at jeg kan få søsteren din over i et høysikkerhetsfengsel.
Det gikk jo fort.
- Ja. Jeg kunne ha lagd et nytt et. - Men jeg trenger dette.
Moren min har det ikke så bra. Hun vandrer rundt.
Men når hun ser dette skiltet, vet hun at hun er trygg.
Hun vet at det viser veien hjem.
Som en varde.
Det ante meg at det var noe så klissete.
Dust.
Varden...
Hei.
Jeg lagde middag til deg, for du har faktisk blitt tynn.
Max?
Du...
Du, du...
Tekst: Morten Gottschalk www.sdimedia.com