I tidligere episoder:
Jeg har et forslag. Jeg kan hjelpe Charlie -
- hvis du kan hjelpe meg med å få tilgang til lensmannen.
- Hvem har du fortalt det til? - Wyatt!
- Max! - Forklar dette.
Jeg vil støtte deg, men da må du fortelle sannheten.
Bare da kan dette fungere.
Jeg kan ikke fortelle det.
Jeg skal finne Rosas drapsmenn og få dem straffes.
Jeg drepte dem ikke. Du vet hvem.
- Det var Isobel, eller hva? - Ja.
Jeg vil aldri mer se deg.
Dette er hemmeligstemplet sak nummer 9-2278 -
- om et uidentifisert objekt fra styrten i Roswell.
Jeg, oberstløytnant Harlan Manes, leder for Project Shepherd, -
- kommer til å overvåke dagens inngrep og dokumentere alle funn -
- i samsvar med min jurisdiksjon. Alt skal katalogiseres.
Påbegynner laparotomi.
- Har dere sett symbolet før? - Vi har aldri sett noe av dette.
Sorgarbeidet har fem stadier.
Først kommer fornektelse, men det er lenge siden.
Det andre stadiet er sinne.
Jeg er ikke ved det tredje ennå.
Kanskje jeg aldri når dit.
For ærlig talt...
...føles sinne mye bedre enn tristhet.
Dette raseriet har blitt min beste venn.
Det er drivstoffet mitt. Det er panseret mitt.
"Har du tenkt på forslaget mitt? Avventer informasjon."
Hei.
- Du sov over. - Ikke med vilje.
Jeg planla en overhodet ikke skamfylt tur hjem midt på natten.
Men jeg fikk nok et glass for mye i går.
- Cam... - Vi trenger ikke å snakke om det.
Jeg forstår at du bare trengte en trygg havn, -
- og du er bare en stolpe å kvesse neglene på.
Oppfattet.
Jeg må på jobben.
En eller annen dress skal evaluere min psykiske tilstand.
Det har bare gått en uke. Og du ble skutt, -
- skjøt i stykker Wyatt Longs kne, forsvant før forhøret, -
- sydde sammen deg selv og nektet å snakke med partneren din.
Det går faktisk an å være for macho.
Jeg var det motsatte av macho. Jeg har latrofobi.
Du er redd for leger. Nettopp.
Du jobber fra ni til hvem vet.
Her henger bare lokale, så vi prøver å holde gærningene borte.
Ingen foliehatter, antenner eller cosplay.
De er ikke uskyldige, intergalaktiske nerder.
De er én sup fra å bli den verste typen galninger:
Alt-right-konspiratorikere. Og jeg heller opp sterke glass.
Oppfattet. Hva slags tosk er det der?
Romvesenene er her. De har vært her lenge.
- De gjemmer seg midt iblant oss. - Det er min type.
Jeg har sett farkosten deres lyse om natten.
Det ordner seg, mamma.
Jeg våknet og var innestengt i en kasse og kjente bensinlukt.
- Long spurte hvem jeg sa det til. - Sa hva da?
Jeg vet ikke. Jeg sa alt dette samme kveld som det skjedde.
Vi vil bare vite om minnene er tydeligere -
- nå som det er gått en tid siden traumet.
Når ringte du sheriffassistent Evans?
- Jeg ringte ham ikke. - Så han bare...
...følte på seg at du var i fare og kom som en hvit ridder?
- Jeg var bare på vei forbi. - Forbi hva, egentlig?
- Lagerlokalet ligger i ødemarken. - Ja, jeg liker tomheten.
Og hvorfor fulgte du ikke rutinene og kalte på forsterkninger?
Du avfyrte et uregistrert skytevåpen.
Wyatt Long henrettet en mann, prøvde å grille en dame -
- og skjøt meg i armen. Skuddet var berettiget.
Skriv under på papiret så jeg kan gjøre jobben min, for pokker.
- Hvis du kommer på noe mer... - Jeg har allerede sagt alt.
Reddet ikke du livet hennes nettopp?
I morges sa du at jeg trengte en trygg havn.
Liz Ortecho er orkanen min.
- Gi meg et minutt... - Jeg vil ikke, Isobel.
Unnskyld, Liz. Jeg visste det ikke.
Jeg husker det ikke. Jeg vet ikke hvorfor jeg gjorde det.
Hvordan kan du da be om unnskyldning?
Du drepte tre personer. Du burde sitte innelåst, punktum.
Men du har ikke anmeldt meg.
Hvorfor ikke? Det har jo gått en uke.
Jeg kan ikke stole på politiet eller myndighetene.
De får ikke rette blikket mot meg, for da kan de oppdage faren min.
Det fins ingen rettferdighet.
Søsteren min dør, og vi er bare en innvandrerfamilie USA ikke vil ha.
Vi mente aldri å sverte henne. Vær så snill, kan vi snakke sammen?
- Jeg får ikke sove. Jeg blir gal... - Så leit å høre.
Vet du hva som gjør meg søvnløs?
Du vet ikke hvorfor du drepte henne. Vet du at det ikke skjer igjen?
Du fikk en blackout i forrige uke. Det kan eskalere.
Og hvis du skader noen denne gangen, har jeg blod på hendene, -
- fordi jeg beskytter hemmeligheten din.
- Alex? - "Gal forsker" -stilen passer deg.
Hva gjør du på sykehuset? Er alt bra? Du har ikke krykken.
Jeg trengte bare å venne meg til det nye normaltilstanden.
Men jeg skal ikke begynne å løpe maraton.
Alle unnskyldninger for å slippe å løpe høres ut som en fordel.
Jeg ville faktisk treffe deg. Jeg har ringt, men...
- Jeg har ikke sjekket mobilen. - Ingen kjøper den unnskyldningen.
Maria har lagt igjen en beskjed. Har du hørt den?
Jeg har det travelt på jobben.
Tydeligvis. Du er jo her på en lørdag.
Maria er for snill for å klage, men jeg la igjen høfligheten i Midtøsten.
Du har vært en elendig venn.
- Hva? - Har dere overhodet snakket...
...om hvordan hun har det?
- Jeg har vært åndsfraværende. - Jeg skjønner.
Det er lett å bli sugd inn i egne problemer og eget arbeid.
Men iblant må man være et menneske også.
Ja.
Will var heller ikke overbevist før han så bunkeren.
- Will? - Smith, jenta mi.
Vi ville ha fred, -
- men romvesenet sa: "Ingen fred. Dø."
"Independence Day" er bare en film, mamma.
Romvesnene skal ikke invadere oss.
Du kan virkelig ødelegge moroa innimellom.
- Jøss... Kan jeg få en jakke? - Ja visst.
- Her, ta min. - Hei, Mimi.
- Mamma DeLuca! Jeg har savnet deg. - Hvor pokker har du holdt hus?
Overalt unntatt her. Unnskyld at jeg ikke har hilst på.
Ting kommer i veien. Du trenger ikke å be om unnskyldning.
Det viktigste er at du er her nå, Rosa.
Mamma... Det er Liz.
Du pleide å kjøre oss tre til kinoen hver helg.
Liz! Jeg har ikke sett deg siden high school.
Du har blitt pen, jenta mi.
Hva skjedde med "jeg takler sannheten"?
- "Hva ville Beyoncé ha gjort?" - Liz Ortecho skjedde.
Tenk om det bare er et tidsspørsmål før jeg skader flere.
Det var en isolert hendelse for ti år siden.
Var det virkelig det? Forrige uke våknet jeg i ørkenen -
- uten en anelse om hvordan jeg kom dit, eller hva jeg hadde gjort.
- Tenk om neste gang... - Det blir ingen neste gang.
Jeg tror deg.
Men det er noe inni meg...
...som blåser i hva jeg tror.
Jeg er livredd for hva det skal gjøre.
Hvorfor sa du ingenting?
- Jeg spurte ikke. - Nei, det er ikke din feil.
Jeg ville være en kul kompis.
Jeg elsker å være det. Jeg ville være det en stund, -
- før historien kom fram.
- Hva er diagnosen hennes? - Ingen.
Det er ikke tidig demens eller Alzheimers.
Ingen svulst og ingen toksiner.
Utallige gamle, hvite, rike leger -
- har ikke så diskret antydet at hun kanskje feiker hele greia.
Så det er derfor du jobber så hardt med baren og spådommene.
Vi gjør det meste for ikke å miste våre nære.
Har du tenkt på et hjem?
Nei, da føles det som om jeg gir opp. Jeg er ikke klar for det ennå.
Du trenger ikke gjøre dette alene. Vi kan gi henne -
- en ordentlig mamma DeLuca-fest.
Roswells største hits: Pappa spiller barajas med drive in-fyren, -
- og jeg fikser milkshake.
Hun elsker faktisk antennene.
Jeg har jo allerede sagt at jeg ikke husker noe.
En mann er død på grunn av deg. Du prøvde å brenne Liz levende.
Jeg tok en drink for mye og våknet her -
- og fikk høre av dere at jeg hadde gjort alt det der.
Har du virkelig så mye hat inni deg?
Da søsteren døde døde, mistet Liz sin søster også.
Men om det dreide seg om hevn, hvorfor drepte du Green?
- Jeg vil ha en advokat. - Si hvorfor.
Evans.
Vi leker ikke "snill purk, slem purk".
Du er ingen purk akkurat nå. Du er sykemeldt, og han har rettigheter.
Får du sparken, må jeg lære en annen dust hvilke smultringer jeg liker.
Dra hjem.
Advokaten din er på vei. Du får skrive ned din versjon av kvelden.
- Jeg sa jo at jeg ikke husker noe. - Skriv det, da.
Vil du ha hjelp til å stave?
Jeg lyver ikke. Jeg fikk virkelig en blackout.
Ja, å drikke meg full og skyte på en meksikaner høres ut som meg.
Syns du at dette er morsomt? Du drepte nesten Max.
Sheriffassistent Evans.
Hvis du ikke siktet så dårlig, hadde du stått tiltalt for to drap.
Ja, men det ville jeg aldri ha gjort. Jeg respekterer politiet. Ærlig talt.
"Blue Lives Matter."
- Hva er det der? - Hva da?
Dette.
Jeg vet ikke.
Saturns ringer, Pastramiens hevn, Shatners shake uten kirsebær.
Du husket det, Rosa!
Mamma, jeg fortalte jo om Rosa.
Jeg trenger litt luft.
Jeg kommer straks.
Disse blir mye bedre hvis man dypper dem i milkshaken.
Du har et bekymret ansikt.
Det hadde du ikke før.
- Alle er bekymret, Mimi. - Nei, det er ikke det.
- Du har en hemmelighet. - Jeg har allerede kommet ut for deg.
Du er lik faren din i dag.
Jeg håpet at vredesrynkene skulle hoppe over en generasjon.
Det er ikke fjeset ditt. Det er auraen din.
Jeg vokste opp med Jesse Manes, Alex.
Jeg visste da han hadde fått vite for mye, -
- for han kom til skolen med en sterk, mørk energi rundt seg.
En energi fra en annen plass.
Hva slags plass?
Noe gikk i stykker i denne byen en gang...
...for lenge siden. Alt gikk i tusen biter.
Det er ikke meningen at vi skal få kontakt med andre verdener.
Den andre verdenen siver inn i oss og gjør oss stygge inni.
Ikke la den ødelegge deg som den ødela din far.
Og som den ødela stakkars Jimmy Valenti.
Hva var det med Jim Valenti?
Hvor tok Rosa veien?
Mimi. Du skulle si noe om Jim Valenti.
Jim Valenti... Du vet vel at han er utro mot kona si?
Hun bør få vite det.
- Forsvinn. - Jeg har savnet deg også.
Dette er ikke noen samtale. Vi er ikke i slekt. Forsvinn nå.
Vi må snakke om Isobel. Hun trenger oss.
Dere har klart dere fint selv mens dere skjult alt for meg.
Vi var nødt til å få Liz vekk. Du ville ha avslørt oss.
Du ville aldri ha holdt ut å se henne sørge over Rosa.
- Det fikk ikke du bestemme. - Du kunne ikke!
Tenk om det hadde vært Alex Manes.
Tenk om det var min feil at Alex stakk herfra den sommeren.
Hvor lenge har du visst om det?
Ja.
Du har rett.
Hvis du hadde sørget for at Alex dro ut i krig, ville jeg ha hatet deg.
Nettopp.
Jeg er opptatt nå.
- Moren din har det visst bra. - Ja, virkelig.
Hun er overhodet ikke bekymret for trusselen fra romvesenene.
Hun vet at Will Smith kommer til å redde oss.
Hvorfor er du ikke sintere?
Eller... lei deg?
Hadde jeg vært deg, hadde jeg knust ting.
Jeg er sint, men... jeg prøver å være mer som mamma.
Alle mine gode egenskaper har jeg arvet av henne.
Alle i denne byen avskydde alt jeg var, -
- men hun bare godtok det. Hun lærte meg å elske meg selv.
Lyden av min egen stemme, den sprø dansen min -
- og hudfargen min da jeg trodde at vi var de eneste svarte i verden.
Men hver dag er det som om... en del av henne bare forsvinner.
Da mister jeg en del av meg selv.
Jeg har det bra. Jeg har full bevegelighet.
Jeg kan gjøre kontorjobb. Sheriff? Sheriff Valenti?
- Kommer jeg ubeleilig? - Ja, litt.
Jeg har en morder som blir skjematet med Jell-O -
- på sykehuset istedenfor å lide i en celle.
Vil du snakke om Isobel, så takk for omtanken.
- Men hold deg utenfor. - Utenfor hva?
Krangelen. Det er en tvillinggreie. Jeg kan ikke forklare...
Jeg vil ikke snakke om det.
Jeg vil snakke om min krangel med Isobel. Jeg kastet henne ut.
Jeg taklet ikke alle løgnene. Jeg trodde at hun var her.
Jeg beklager.
Hun er ikke her.
Kanskje dere gjør rett i å gjøre det slutt.
Det var ikke det jeg håpet å høre.
Jeg er lei for det, Noah.
Du er hyggelig og behandler henne veldig godt.
Sånne som du fortjener kanskje bedre enn sånne som Isobel.
Jeg ser en vakker jente ved din side i år.
Der tar du nok litt feil, mamma.
Vent, vent. Nå blir det tydeligere.
Det er en jente. Hun har flotte bein, -
- en fantastisk hale og en søt snute. Det er beaglen din.
- Spå Maria nå. - Nei, hun får ikke se framtiden min.
- Jeg hater å avsløre sånt. - Da er det vel Liz' tur.
Vær så snill. Ikke vær redd. Jeg er fintfølende.
- Kom igjen. - Greit.
Sist jeg leste auraen din, var du ved et veiskille.
Hva skjedde? Hvilken vei valgte du, Rosa?
Nei, mamma... Det er Liz. Vi snakket jo nettopp om det.
Maria. Det gjør ingenting.
Virkeligheten suger. Hvorfor skal vi trekke henne inn i den?
Du har rett, Mimi. Sist vi møttes, sto jeg ved avgrunnens rand.
Det var et vendepunkt.
Jeg har vært stoffri i ti år nå.
Far er stolt. Han hengte opp edruelighetsmerket på kafeen.
Jeg har studert kunst i Paris.
Noen forhold har krasjet. Og noen ble episke romanser.
Men framfor alt har jeg lært meg å elske meg selv.
Jeg hilser ofte på pappa. Vi lager churro-pannekaker.
Når det føles som om jeg mister fotfestet, prater jeg med ham.
Og så søsteren min.
De hjelper meg med å finne lyset igjen.
Du har en vakker skjebne. Det har du alltid hatt, Rosa.
- Evans. - Maximo!
Jeg gjorde som du og fokuserte all hjertesorgen på jobben.
- Du må droppe Wyatt Long. - Nei.
Jeg har en kompis i advokatbyrået som hans far har leid.
De skal hevde at drapet var selvforsvar.
- Det er pisspreik! - Hvis du vitner mot ham...
...kommer de til å begynne å grave for å knekke deg.
Bakgrunnen min er ren.
De kommer ikke til å gå etter deg, de går etter dine nærmeste.
De vet at du har prøvd å beskytte Arturo.
Du plikter å meddele immigrasjonsmyndighetene...
Jeg skjønner. Det fins ingen rettferdighet.
Nære på!
Jeg elsker at man får flykte fra virkeligheten her.
Alle trenger å flykte innimellom.
- Hva skjedde med blondinen? - Blondinen?
Den slemme... Hun som jaktet på deg.
Isobel Evans.
Hva sa Rosa...?
Hva sa jeg til deg om Isobel Evans?
Du sa at du kjente til hemmeligheten hennes.
Hun fortalte noe til deg. Det skremte deg.
Du sa ikke hva det var, men du vurderte å si det til faren din.
Så det var derfor.
Isobel ble bekymret. Det var derfor det skjedde.
Hva skjedde, Rosa?
En pansergenser, et belte og "Den store Gatsby".
Sakene du har levert hos meg.
Prøver du å gjøre det slutt?
Man kan neppe gjøre det slutt med en kvessestolpe.
Men det er nok best -
- at vi slutter klore nå. For godt.
Nå som det er overstått, har jeg litt lite venner akkurat nå.
Jeg har bare deg, og jeg trenger en øl.
Jeg håpet at du ville si noe sånt.
"Noe nytt?"
"Snart."
Hvor gammel var du da du tok din første tatovering?
Skummelt, men jeg biter på. Da jeg fylte 21. Og du?
18. Blomsten på foten min. Til minne om tanten min.
Og skorpionen med mitraljøsen?
Et veddemål i fylla på perm med troppen min.
Hvor lenge har du villet spørre om det?
Det føles som om kroppen er et kart over livet vårt.
Krigsskader...
Tatoveringer er arrene vi selv har valgt.
Denne lagde jeg til søsteren min.
Hun har den andre halvdelen. To fugler som endelig er fri.
Jeg visste ikke at du hadde en søster.
Charlie. På sett og vis var hun partneren min før deg.
Men hun brøt reglene.
Hun sa ifra fordi hun følte at det var det rette.
Og da hun trengte beskyttelse, stilte jeg ikke opp.
Nå sitter hun innelåst på grunn av meg.
Så... tatoveringen har fått en annen betydning nå.
Din tur.
- Ingen av mine er så dype. - Symbolet på skulderen din, da?
Den betyr ingenting. Det var en greie jeg pleide å tegne da jeg var liten.
I bøker, på skoene mine, overalt.
Greit. Jeg fortalte akkurat om den viktigste personen i livet mitt.
Mener du at det der bare er en barnetegning?
Skulle gjerne ha vært noe mer.
Men jeg ble drita på 21-årsdagen og tatoverte meg.
Jeg ba Wyatt Long om å skrive ned tilståelsen...
...og han tegnet dette.
Vil du vurdere svaret ditt, Evans?
- Jeg har drukket opp ølen. - Evans.
Max!
Hva gjør du her ute alene?
Jeg funderte på det du sa om å bryte med Isobel Evans.
Alt ble forandret da Isobel fortalte hemmeligheten. Hun var så redd.
Sa hun noe om romvesener?
Rosa visste det jeg visste, og sannheten var fryktinngytende.
De hadde rettet inn farkostene. I New York, Washington og Tokyo.
Vent nå litt? I 2008?
Var Will Smith der?
Vi ville aldri ha kunnet beseire romavskummet uten nasjonalskatten.
"Independence Day".
Jeg må til laben. Jeg gjør et eksperiment.
- Ja visst, gjør det. - Jeg kommer tilbake om en halvtime.
Kan du... møte oss på Sunset Mesa-hjemmet?
Det er nok på tide.
- Hallo. - Vakt...
Angrep du Liz for å true meg?
Du aner ikke hva jeg er klar for å gjøre for at du skal få din straff.
Max!
- Truer du en som ligger i strekk? - Forsvarer du Long?
Wyatt Long er en drittsekk. Dette angår ikke ham.
Jeg betviler din karakter som politimann, mann og menneske.
Hva står du for?
Du snakket om rettferdighet, men du er en hykler.
Du vil hevne deg på Wyatt, men har latt Rosas morder gå fri i ti år.
Er visse mordere verre enn andre?
Wyatt hadde et motiv. Jeg prøver å beskytte deg.
Du har mislykkes.
Det er prøvene du tok fra meg.
Hva gjør du her inne, Liz?
Jeg prøver å utvikle et våpen.
Hvordan beskytter man seg mot en tankeleser?
Man svekker henne til kreftene hennes forsvinner.
- Da kan hun ikke skade noen. - Skal du forgifte henne?
Jeg vil utvikle et serum som døyver kreftene, i motsetning til aceton.
Aceton er smertelindrende.
Du vil skade oss. Jeg vet at du vil straffe Isobel...
Ja, hun skal lide fordi hun tok Rosas liv!
Men man låser også inn kriminelle for å beskytte uskyldige.
Isobel får nye blackouter.
Skal vi bare vente på neste drap?
Hun er farlig, Max. Noe må gjøres.
- Skal du strø salt i sårene? - Det var galt å ta opp Alex sånn.
Det er bare ham. Jeg er svak for ham.
Det betyr ingenting.
Jeg vil snakke om Isobel.
Vi har aldri snakket om hvorfor hun gjorde som hun gjorde.
- Det kan skje igjen. - Nei, det skjer ikke igjen.
Det vet du ikke. Vi vet ingenting.
Vi burde dra vår vei og begynne på nytt et annet sted.
Hvordan hjelper det henne å ta henne vekk fra mannen sin?
Vi kan ikke ha noe liv lenger. Vi kan ikke omgås de vi vil omgås.
Vi tre har bare hverandre.
For noen timer siden sa du at vi ikke var en familie.
- Hva har endret seg? - Innsatsen.
Liz utvikler en slags gift mot romvesener.
Hun kommer til å bruke den. Hun føler seg utrygg med Isobel her.
Ja...
Hun tar jo ikke feil.
Dere har jo tatt avgjørelser for meg i ti års tid.
Men vet dere hva?
I dag har jeg endelig fått sjansen til å tenke selv.
Liz har rett. Når jeg får blackouter, er jeg farlig.
Vi kan ikke flykte fra det. Det kommer til å bli med oss.
Jeg nekter å la meg selv skade noen igjen. Jeg må stoppes.
Du får ikke forgifte deg. Vi vet ikke hvordan...
Vær så snill...
Dette trenger jeg:
Fra og med nå tar jeg mine egne avgjørelser om mitt eget liv. Greit?
For det har vist seg at dere to er elendige.
- Den er vel ikke så stygg? - Jeg kan gjøre den moteriktig.
Jeg snakket med Kyle. Han skylder meg en tjeneste.
De kan holde deg tvangsinnlagt en liten stund.
Men du blir klassifisert som en fare for deg selv og andre.
Og jeg holdes vel innelåst?
Slik at jeg ikke kan rømme hvis jeg forvandles til Dark Willow.
Dette er rett avgjørelse. Nå får du bare stole på deg selv -
- og de som er glad i deg.
Jeg er glad i deg.
Jeg er glad i deg også.
Vi har stengt.
- Vær så snill, åpne igjen. - Nei, vi har stengt.
Et glass, ikke noe prat.
- Takk. Jeg... - Seriøst, Guerin.
Du...
Takk for at du ringte. Er det spriten?
Vi vet ikke.
Men hun får hjelp nå. Det er det viktigste.
Jeg forlot henne da hun trengte meg. Hva slags ektemann er jeg!
Samme slag som jeg er bror, tenker jeg.
Jeg blåser i hva du tror at jeg fortjener, Max.
Jeg forlater ikke kona mi.
Hun er innelåst.
Kyle har ordnet det slik at hun ikke kommer ut på en stund.
Kanskje du kan vente litt med å teste giften på henne. Vær så snill.
- Jeg skal ødelegge serumet. - Hvorfor?
Jeg ble forsker for å hjelpe mennesker -
- og forhindre at de går bort forut for sin tid.
Det dere gjorde mot Rosa, fikk meg til å glemme det.
Jeg vil ikke at hjernen min skal jobbe sånn.
Drevet av hevnbegjær. Jeg vil ikke bruke kunnskapen min til å skade.
Ikke engang Isobel.
- Det er en tabbe. - Hva?
Jobb videre. Kanskje du lykkes i å stoppe dette og kurere oss.
Du hadde rett. Isobel er farlig. Det er vi alle sammen.
Min rettferdighetsfølelse omfatter ikke min egen familie.
Jeg vil være mer prinsippfast. Men vi tre er alene sammen.
Jeg kan aldri noensinne svikte dem.
Men hvis noe skjer, og jeg ikke kan beskytte deg og Isobel samtidig...
...burde du kunne beskytte deg selv.
"Undersøk Max Evans."
Tekst: Morten Gottschalk www.sdimedia.com