RUUSUN NIMI
Kuka tämän miehen tappoi, arvoisa Bernard?
Tehän löysitte ja vangitsitte jo murhaajat. - Älkää minulta kysykö.
En väittänyt saattaneeni tuomiolle kaikkia tämän luostarin rikollisia.
Muut kohdatkoot arvoisan apotin ankaruuden -
tai loputtoman suopeuden.
Minun tehtäväni on enää polttaa noita.
Sitten lähdemme. Vielä yksi asia.
Paavi yksin päättää teidän fransiskaanien kohtalon.
Olkoon Jumala kanssanne.
Paavien palatsi, Avignon, Ranska
Miten pian Bernard saa viestin? - Alle kolmessa tunnissa.
Kirjoita sitten. "Tule heti."
"Se saksalaisäpärä aikoo valita uudeksi paaviksi fransiskaanin."
"Tämä kruunataan Rooman Pietarinkirkossa."
"Pyyhin miehen nimen historiankirjoista leivänpaloilla."
"Kerroit, että luostarissa lymyilee kerettiläisiä murhaajia, -
jotka fransiskaanien rohkaisemina -
tekevät tulkintojaan Kristuksen elämästä."
"Joko nämä fransiskaanit tulevat ja polvistuvat eteeni, -
tai heidät vaiennetaan iäksi."
Mikael, älä mene Avignoniin yksin vailla apuvoimia, kuten paavi vaatii.
Minun on mentävä. Paavin on kuunneltava minua.
Vaarannat henkesi. - Olkoon niin.
Sieluani en aio vaarantaa. - Lähde sitten heti.
Bernard yrittää estää perille pääsysi.
Ruumiisi löytyy metsästä, ja hän syyttää Remigion paholaisia.
Lähdemme mukaasi. - Menen yksin.
Odottakaa minua Pisassa keisarin leirissä.
Lähde hämärän tultua teurastamon viereisestä portista.
Sitä ei vartioida. - Lähde mukaamme, veli William.
Olet suurimmassa vaarassa. - En voi lähteä.
Tehtäväni täällä on kesken.
Viekö Bernard vankinsa Avignoniin?
Hän polttaa Remigion harhaoppisena.
Rovio valaisee Mikaelin tapaamista paavin kanssa, -
kun paavi päättää fransiskaanien kohtalosta.
Entä Salvatore? - Hän joutuu todistamaan oikeudenkäynnissä.
Bernard saattaa säästää hänen henkensä vastapalvelukseksi -
tai antaa hänen paeta ja määrää tapettavaksi.
Entä tyttö?
Puhuisitte hänen puolestaan.
Tiedätte, ettei hän ole noita. Ei kai häntä voi polttaa?
Mitä hän on tehnyt?
Eikö hän ole jo kärsinyt tarpeeksi?
Paljonko hänen täytyy vielä kärsiä ja kenen vuoksi?
Ehkä vielä on toivoa.
Mitä tarkoitatte?
Adso.
Sinä ja minä.
Sinä otat Remigion tehtävät.
Hankit kaiken tarvittavan keittiöön ja ruokasaliin.
Nimeä joku tilallesi pajaan. Saat vapautuksen jumalanpalveluksista.
Sinut nimitettiin vasta eilen Malakian apulaiseksi.
Liturgian jälkeen avaat kirjoitussalin.
Kukaan ei saa mennä kirjastoon yksin.
Minua ei ole vielä perehdytetty labyrintin saloihin.
Ei sellaista ole edes luvattu. Valvot vain kirjoitussalin töitä.
Munkit saavat tyytyä kirjoihin, jotka heillä jo on.
Toistaiseksi kirjastoon ei saa mennä kukaan.
Kiittäkäämme herraa.
Uusi kirjastonhoitaja saattaa olla vielä sivistymättömämpi.
Kuka hänen tilalleen mahtaa tulla?
Viime päivien tapahtumien jälkeen -
suurin ongelma ei ole kirjastonhoitaja vaan apotti.
Malakia puhui skorpioneista. Se oli viides pasuuna.
Kuudes pasuuna tietää hevosia ja liekkejä.
Löytyykö seuraava uhri talleilta?
Lähdemme tänään, kun noita on poltettu.
Liian moni onnettomuus on kohdannut tätä luostaria, -
jota varten sydän rinnassani sykkii.
Meidän kaikkien tulee tutkistella ankarasti omaatuntoamme, -
minun ennen muita.
Jokainen meistä uskoo sielunsa olevan puhdas, -
sillä me kaikki olemme, yhtä lukuun ottamatta, syyttömiä -
niihin viiteen kuolemaan, jotka luostaria ovat kohdanneet.
Niin uskomme.
Siksi olen päättänyt olla enää tänään puhumatta.
On sanottu, että lopun ollessa lähellä -
Länttä hallitsevat suuret sielunviholliset, -
ihmisten surmaajat, vilpilliset, -
kullanhimoiset, viekastelijoiden mestarit.
Silloin ihmisten keskuudessa leviävät epäusko, -
kovasydämisyys, ryöstöt, murhat -
ja kaikki muut paheet.
Silloin köyhyys, myötätunto -
ja itkun lahja katoavat.
Antikristuksen aika koittaa pian.
Olen nähnyt hänen tulta hehkuvan päänsä.
Minä olen nähnyt sotavaunuja kaikkialla.
Nuorukaiset kuolevat. Tyttölapset otetaan vangiksi.
Juudea verhoutuu surupukuun.
Syyria kukistuu ja itkee poikiaan.
Maailman jokaista kaupunkia vavisuttavat maanjäristykset.
Myrskytuulet repivät maata, pellot saastuvat, -
ja talven kuumuus on sietämätön.
Remigio!
Tahdotko olla cum Salvatore?
Kumpikaan ei olla vapaa.
Saatte kertoa asianne, mutta esitän ensin kysymyksen.
Miksi kehotitte Mikael Cesenalaista pakenemaan? - Oliko hän vanki?
Ehkä hän tahtoi vain ehtiä paavin luo ennen teitä.
Silloin hänet julistetaan kirkonkiroukseen.
Te fransiskaanit olette mennyttä.
Kaikesta huolimatta kunnioitan teitä yhä, William.
Kertokaa asianne.
Pidättämänne tyttö ei ole noita.
Mistä tiedätte? - Tapasin hänet matkalla tänne.
Hän on joutunut pakenemaan kotimaastaan.
Välitättekö hänestä?
Yhtä lailla kuin teistä, veli. Hän on jo kärsinyt tarpeeksi.
Yritättekö suojella noitaa? - En.
Yritän suojella teitä.
Olen nähnyt teidän tekevän sellaisen teon, -
jota ei edes ystävänne paavi Johannes voi antaa anteeksi.
Soihtu tänne. Pala helvetin tulessa.
Olette kirjoittanut huolellisen teoksen -
harhaoppisten kuulustelun kulusta.
Ryhdyitte silti maallisen oikeuden välikappaleeksi -
ja tapoitte omin käsin.
Yritättekö uhkailla?
Tunnustan, että minun mielestäni roviolle tuomitseminen -
ja rovion sytyttäminen ovat sama asia.
Teille se ei ole sama, eikä ole paavillennekaan.
Yritän suojella teitä sillä, etten kerro totuutta.
Hiljaa!
On valkoisia enkeleitä, jotka tuovat valon.
On myös mustia enkeleitä, yön enkeleitä.
Puhutte kieltäni. En ole tehnyt mitään pahaa.
Mustat enkelit eivät aina ilmesty kissan hahmossa.
En tappanut kissaa.
Ne voivat ottaa myös käärmeen muodon.
Neitsyen jalka tallaa käärmeen.
Neitsyen jalka. Minä osaan rukoilla.
Haluatteko kuulla?
Isä meidän, joka olet taivaissa, pyhitetty olkoon sinun nimesi.
Tulkoon sinun valtakuntasi, tapahtukoon sinun tahtosi, -
myös maan päällä niin kuin taivaassa.
Kuka sinut yritti vapauttaa, kun sinut oli vangittu?
Ei kukaan. - Adso Melkiläinenkö?
Lumositko hänet lihallisin teoin? - En ole tehnyt mitään.
Enkä minä tee sinulle mitään. Pääset tänä iltana vapaaksi.
Kiitos, herra, kiitos.
Päästä irti.
Teidän ylhäisyytenne.
Polttakaa tyttö sillä aikaa kun muut ovat kirkossa.
Italialaiset pitivät Malakiaa sätkynukkena, -
jonka joku oli juoninut virkaan apotin avustuksella.
Nyt olen joutunut tahtomattani riidan keskelle.
Kirja oli tekosyy.
Malakia tapettiin, vaikka kirja oli löytynyt.
En ymmärrä. - Eilen olit kuin maailman valtias.
Jos olisit eilen auttanut, Malakian ei olisi tarvinnut kuolla.
Veit hänelle kirjan, joka koitui hänen kuolemakseen.
Pitelitkö kirjaa käsissäsi? Luitko sitä?
Mikset ole kuollut? - En tiedä.
Vannon, etten koskenut siihen.
Koskin vain silloin, kun otin sen.
Kun Malakia tarjosi apulaisen paikkaa, annoin kirjan hänelle.
Etkö muka edes avannut sitä?
Avasin kyllä ja piilotin heti.
Ensimmäinen käsikirjoitus oli arabiaa. Toinen taisi olla syyriaa.
Seuraava teksti oli latinaa ja viimeinen kreikkaa.
Koskit kirjaa, muttet kuollut. - Sen koskeminen ei siis tapa.
Miltä kreikankielinen teksti vaikutti?
Yritin lukea ensimmäistä sivua, mutta kreikantaitoni on heikko.
Pergamentti oli outoa.
Se ei tuntunut pergamentilta vaan pehmeältä kuin kangas.
Charta lintea.
Oliko se pellavapaperia? - Sivuja oli vaikea saada erilleen.
Kiitos, Benno. Älä huoli, et ole vaarassa.
Tahtoisin puhua tapahtumista, joita olen pohtinut pitkään.
Kenties liiankin pitkään.
Tunnustan odottaneeni teiltä enemmän, veli William.
Teidän saavuttuanne viisi munkkia on kuollut, -
ja inkvisiittori on pidättänyt kaksi.
Tärkeä kokouksemme päättyi surkeasti näiden rikosten vuoksi.
Kai myönnätte, että minulla oli oikeus odottaa parempia tuloksia?
En ole ollut odotustenne mittainen, ja nyt kuulette syyn.
Rikoksiin eivät johtaneet riidat, kosto, mustasukkaisuus -
tai munkkien kielletty rakkaus.
Kaikki sai alkunsa kirjasta, joka varastettiin finis Africæsta.
Kirja on nyt palautettu sinne, koska Malakia puuttui asiaan.
Rikokset kuitenkin jatkuivat, vaikka kirja oli palautettu.
Mahdotonta. Miten voitte tietää finis Africæsta?
Oletteko uhmannut kieltoani ja käynyt kirjastossa?
Rikokset tehtiin, koska moni halusi tietoa asioista, -
joiden tietämistä ei pidetty sopivana.
Kaikki jotka olivat perillä kirjaston salaisuuksista -
joko laillisesti tai laittomasti, ovat kuolleet.
Jäljellä olette vain te.
Vihjaatteko, että... - Älkää käsittäkö väärin.
Joku tietää, muttei halua muiden tietävän.
Olette viimeinen, joka tietää. Saatatte olla seuraava uhri.
Paitsi jos kerrotte kielletystä kirjasta -
ja paljastatte, kenen arvelette tietävän siitä.
Tule.
Katso.
Turkoosi on ilon symboli.
Onyksi viittaa serafeihin ja topaasi kerubeihin.
Jaspis symboloi valtaistuinta, peridootti herruutta, -
safiiri hyveitä, rubiini arkkienkeleitä, smaragdi enkeleitä.
Näistä voisi kertoa vaikka kuinka pitkään.
Ihmeellinen on jalokivien kieli.
Polvistu.
Haluat osaksi veljeskuntaa, joka on kaikkein suurin ja jaloin.
Minä olen sen apotti, ja minulla on täällä valta.
Kuule siis käskyni.
Unohda kaikki, mitä olet näinä päivinä kuullut.
Olkoot silmäsi ja huulesi ikuisesti sinetöidyt.
Vanno. - Mitä poika tähän kuuluu?
Esitin teille kysymyksen. Varoitin vaarasta ja halusin kuulla nimen.
Pitääkö minunkin suudella sormusta ja unohtaa epäilyni?
Ylös siitä.
Voi teitä.
Eihän kerjäläismunkki voikaan ymmärtää kauniita perinteitämme.
Kerrotte merkillistä ja uskomatonta tarinaa -
kielletystä kirjasta, jonka takia tehdään murhia.
Joku muka tietää asioita, jotka vain minun pitäisi tietää.
Mielikuvituksellisia juttuja, perättömiä syytöksiä.
Puhukaa, minkä jaksatte. Ei teitä kukaan usko.
Tehtävänne on nyt suoritettu.
Teitä varmaan odotetaan keisarillisessa hovissa.
Annan teille luvan poistua luostarista.
Lähdette varhain aamulla yhtä matkaa paavin lähetystön kanssa.
Tulen hyvästelemään teidät aamunkoitteessa.
Teidän ei tietenkään tarvitse enää jatkaa tutkintaanne.
Olkaa hyvä älkääkä häiritkö munkkejani enää.
Iltajumalanpalvelus, alkakaahan mennä.
Mokomassa riikinkukossa ei ole muuta arvokasta kuin iso sormus.
Apotti oletti, ettette saisi mitään selville.
Kiitos, veli William. Keisari odottaa jo.
Eikö ole kaunis sormus? Näkemiin.
En lähde mihinkään ennen kuin kaikki selviää.
Vai tahtoo hän minun lähtevän huomisaamuna?
Hyvä on.
Kaiken on selvittävä aamuun mennessä. - Onko?
Kaitselmus on suonut meille varmuutta. - Mitä tuo tarkoitti?
Baskervillen William, joka on tietävinään kaiken, -
ei tiedä, miten päästä finis Africæhen.
Vastaus odottaa siellä.
Tertius equi. - Mitä?
Ei mitään. Tuli mieleen Salvatore-parka.
Hän tahtoi tehdä taikojaan kolmannen hevosen avulla, -
josta tuli hänen hassulla latinallaan tertius equi.
Se taas olisi U.
Tertius equi ei tarkoita kolmatta hevosta vaan hevosen kolmatta.
Sanan equus kolmas kirjain on U.
Roger Bacon sen tosiaan sanoi. Oppineen tulee opetella kieliä.
Herra sinua siunatkoon, Adso. Mikä hölmö olenkaan ollut.
Primum et septimum de quatuor -
ei tarkoita neljän ensimmäistä ja seitsemättä -
vaan neljä-sanan kirjaimia.
Peilin yllä luki Super thronos viginti quatuor.
Juokse hakemaan lyhdyt.
Olen koko ajan arvellut, -
että finis Africæhen pääsee tornissa toistakin tietä.
Kuka siellä on? - Toinen tulija.
Joku on jo finis Africæssa, ja tämä toinen pyrkii sinne.
Paina ensimmäistä ja seitsemättä kirjainta. - En erota niitä.
Vasemmalle.
Oikealle ja vähän ylemmäs.
Paina.
Vasemmalle. Vielä vähän.
Paina.
Iltaa, kunnioitettu Jorge.
Tiesin, että tulisitte, Baskervillen William.
Joku jäi salakäytävään loukkuun. Oliko se apotti?
Elääkö hän yhä? Arvelin hänen tukehtuneen jo.
Tahtoisin pelastaa hänet. Oven saa auki täältä.
Liian myöhäistä.
Mater mea.
Apua! Kuuleeko kukaan?
Jorge!
Olen apottisi. Päästä minut pois täältä.
Kun kuulin, että apotti oli tulossa, -
vedin painoja pitelevästä köydestä, ja köysi katkesi.
Nyt reitti on pysyvästi kiinni molemmilta puolilta, -
eikä mekanismia saa enää korjattua.
Apotti on mennyttä.
Miksi tapoitte hänet?
Veli William kertoi kaiken. Saat selittää, mistä on kyse.
Mitä aarteita suojelet?
Määrään, että finis Africæ avataan, kuten italialaiset haluavat.
Tule finis Africæhen iltamessun aikana.
Löydät ruumiini sieltä.
Sitten voit tuoda kirjastoon vaikka koko maailman.
Kerroin hänelle toisesta reitistä, jonka vain minä tunsin.
Minä kuljin sitä kautta vuosikausia, -
koska siellä oli helpompi kulkea pimeässä.
Pyysitte apottia tulemaan tänne tappaaksenne hänet.
Häneen ei voinut enää luottaa. Häntä pelotti.
Olette pitänyt luostaria otteessanne 40 vuotta.
Kun aloitte sokeutua, ymmärsitte, ettette voisi enää vahtia kirjastoa.
Valitutitte apotiksi miehen, johon luotitte.
Hän nimitti kirjastonhoitajaksi Malakian, -
joka kysyi kaikessa teiltä neuvoa.
Italialaiset tahtoivat tehdä tästä lopun, ja tästä Alinardokin puhuu.
Häntä ei kuunnella, koska häntä pidetään höperönä.
Tiesin jo tulopäivänänne, että ymmärtäisitte kaiken.
Kuulin sen äänestänne.
Saitte minut puhumaan aiheista, joista en olisi halunnut puhua.
Olitte taitavampi kuin muut. Tiesin, että keksisitte ratkaisun.
Kun kuulin Severinuksen puhuvat teille kirjasta, -
ymmärsin, että olitte jäljilläni.
Onnistuitte saamaan kirjan ennen minua.
Turvauduitte Malakiaan, joka ei tiennyt asiasta.
Hän uskoi yhä Adelmon vietelleen rakkaan Berengarinsa, -
jota houkutti jo nuorempi liha.
Vihjasitte, että Berengarilla oli ollut suhde myös Severinuksen kanssa.
Malakia lähti mustasukkaisena hakemaan kirjaa Severinukselta.
Hän luuli Berengarin antaneen kirjan palkkioksi suhteesta -
ja tappoi Severinuksen.
Malakia ei ehtinyt etsiä kirjaa, koska kellarinvartija saapui.
Niinkö siinä kävi? - Suurin piirtein.
En olisi halunnut Malakian kuolevan.
Hänen piti vain etsiä kirja ja tuoda se tänne avaamatta sitä.
Se houkka päätti kuitenkin ensi kertaa toimia omin päin.
Hän tutki, mitä kiellettyä oli kirjassa, jonka vuoksi oli tappanut.
Tahdon nähdä kirjan, jonka varastitte, jottei kukaan lukisi sitä.
Ette tuhonnut sitä. Teidänlaisenne ei tuhoa kirjoja.
Haluan nähdä Aristoteleen Runousopin toisen kirjan, -
jossa kerrotaan naurun merkityksestä.
Sen luultiin kadonneen tai jääneen kirjoittamatta.
Ainoa jäljennös on luultavasti teillä.
Miten loistava kirjastonhoitaja teistä olisikaan tullut, William.
Kas tässä.
Tässä palkintonne.
Lukekaa pois. Selailkaa vapaasti.
Se on teidän. Olette sen ansainnut.
Te voititte.
Ette sittenkään pidä minua kovin nokkelana.
Te ette sitä näe, mutta minulla on hansikkaat.
Siksi sormeni ovat kömpelöt, enkä saa sivuja erilleen, -
kuten saisin paljain käsin nuolaisemalla välillä sormiani, -
kunnes melkoinen määrä myrkkyä päätyisi suuhuni.
Puhun myrkystä, jonka te eräänä päivänä kauan sitten -
veitte Severinuksen laboratoriosta.
Jatkakaa vain.
Adelmo alkoi sivuta tämän kirjan aihepiiriä.
Uteliaisuus tuli hänelle kalliiksi.
Hän teki kuolemansynnin kirjan vuoksi, jota ei ehtinyt edes avata.
Venanzio ehti.
Hän selasi kirjaa ahnaasti, lähestulkoon ahmien.
Hän alkoi voida pahoin ja meni keittiöön.
Lopun arvaakin. Berengar löysi ruumiin.
Hän pelkäsi tutkintaa, raahasi ruumiin verisaaviin -
ja toivoi kaikkien uskovan, että Venanzio oli hukkunut.
Sitten Berengar katosi kirja matkassaan.
Hänenkin uteliaisuutensa oli herännyt.
Joka ainoalle ruumiille on siis selitys.
Mikä typerys.
Kuka? - Minä.
Alinardon huomautuksen vuoksi uskoin, -
että rikokset tehtiin Ilmestyskirjan pasuunoiden mukaisesti.
Asiahan on niin, että te olette murhaaja.
En ole tappanut ketään.
Jokainen kuoli kohtalonsa mukaan syntiensä vuoksi.
Olin vain välikappale.
Velvollisuuteni on suojella kirjastoa.
Pari minuuttia sitten olitte valmis tappamaan sekä minut että pojan.
Olette taitavampi muttette sen parempi kuin muut.
Miksi halusitte suojella juuri tätä kirjaa?
Muutkin kirjat kertovat komediasta. Miksi pelkäsitte tätä?
Kirja on suuren filosofin kirjoittama.
Miten päädyitte Aristoteleen Runousopin toiseen kirjaan?
Mieleeni piirtyi, millainen kirjan täytyi olla.
Voisin kertoa siitä lukematta yhtäkään myrkytettyä sivua.
Komedia kertoo naurettavista olennoista, -
eikä tarina pääty päähenkilöiden kuolemaan.
Se naurattaa paljastamalla arkisten ihmisten viat ja paheet.
Se pakottaa meidät katsomaan niitä tarkemmin.
Se näyttää asiat uudessa valossa ja saa toteamaan, -
että juuri noinhan asiat ovat, vaikkemme sitä tienneetkään.
Jokainen sen miehen kirjoittama kirja on tuhonnut osan tiedosta, -
jota kristikunta on vuosisatojen aikana koonnut.
Jos kuultaisiin hänen nauraneen Jumalalle, -
meillä ei olisi aseita moista tuhoa vastaan.
Levititte sokeana myrkkyä.
Silmäni näkevät nyt tarkemmin kuin teidän.
Eikö ajatus ollutkin hyvä?
Kesti kauan ennen kuin keksitte sen.
Olette itse piru. - Minäkö?
Olette paholainen ja elätte pimeydessä paholaisen tapaan.
Epäonnistuitte, jos yrititte kääntää pääni.
Vihaan teitä, Jorge.
Jos voisin, taluttaisin teidät pihan halki kelteisillänne, -
linnunsulka takamuksestanne törröttäen, -
ilveilijän naamio kasvoilla, -
niin että koko luostari nauraisi, eikä kukaan enää pelkäisi teitä.
Te olette piruakin pahempi.
Olette narri kuten se pyhimys, joka teidät kaikki synnytti.
Sanotte minua paholaiseksi. Ei pidä paikkaansa.
Minä olen Jumalan käsi.
Jumalan käsi luo uutta. Se ei kätke.
Minä löysin teidät ja löysin kirjan.
Munkit kuolivat suotta.
Jotta he eivät olisi kuolleet suotta, -
tarvitaan vielä yksi uhri.
Yrittäkääpä löytää minut. Minä näen nyt parhaiten.
Hän telkesi meidät tänne.
Sytytä äkkiä tuli.
Hän syö Aristoteleen sivuja. Nappaa kirja.
Sinetöin sisääni sen, mistä ei pidä puhuttaman.
Kiroan teitä helvetistä.
Haluan kirjan. - Mestari!
Anna tänne se.
Tule mukaamme.
Hiljaa.
Vauhtia, kummajainen.
Liikettä.
Liikettä, noita.
Ole vaiti, noita.
Mestari, vauhtia.
William!
Antakaa mennä.
Päästäkää tyttö, tai katkaisen kaulanne.
Kuka sinä olet minua käskemään? - Nainen.
Luonnoton paskakasa joka inhottaa teitä.
Olet paha henki. Voinko luottaa sinuun?
Ette voi muuta.
Viattoman tytön henki on minulle teitä arvokkaampi.
Entä oma henkesi? - Veitte jo minulta kaiken.
Päästäkää tyttö.
Mene.
Poltitte isäni ja äitini elävältä.
Se olet siis sinä.
Teurastitte aviomieheni ja lapseni.
Et aio pitää lupaustasi.
Teidän ylhäisyytenne.
Kirjasto palaa. Hakekaa äkkiä vettä.
Remigio!
Remigio. - Tännepäin.
Katkaise kahle.
Kaivossa ei ole tarpeeksi vettä. Hakekaa muuleilla joelta.
William.
Kirjasto...
Libera me, Domine, de morte æterna in die illa tremenda -
quando cœli movendi sunt et terra -
dum veneris iudicare saevulum per ignem.
Tyttö elää.
Ette onnistunut polttamaan itseänne kirjojen myötä.
Kaikki on täällä, William. Raamattu on täällä.
Kaikki maailman muut kirjat palakoot -
Jumalan kunniaksi.
Remigio, älä. Tule pois sieltä.
Putoamme mustaan kuiluun.
Maailmanloppu on sydämessämme.
Luostari paloi kolme päivää ja kolme yötä.
Kolmantena päivänä, kun ruumiit oli haudattu, -
munkit hylkäsivät savuavan luostarin kirottuna paikkana.
"Plagues a Dieu -
ja la nueitz non falhis."
Hän oli elämäni ainoa rakkaus.
En saanut koskaan kutsua rakkauttani nimeltä.
Mestari!
Miksi seuraat minua?
En ole tavannut ketään kaltaistanne.
Tuo ei ole hyvä syy seurata ketään.
Kaivelin raunioita keräillen pergamentin palasia.
Täytin niillä kaksi säkkiä, -
jotka lastasin pakoon pyrkineen muulin selkään.
Kuljetin mukanani kirjastoa, joka koostui tarinanpätkistä, -
keskeneräisistä lauseista, kirjojen haamuista.
Se oli kristikunnan mahtavin kirjasto.
Antikristuksen aika on totisesti lähellä, -
sillä oppi ei enää ole hänen tiellään.
Olemme nähneet hänen kasvonsa.
Älkää moittiko itseänne. Teitte parhaanne.
Ihminen pystyy kovin vähään.
Mihin viisauteni unohtui?
Etsin jääräpäisesti jotain järjestyksen tapaista, -
vaikka tiedän, ettei maailmassa ole järjestystä.
Kuvittelemamme järjestys on kuin tikapuut, joilla tavoitellaan jotain.
Tikkaatkin saa myöhemmin heittää pois.
Niistä oli hyötyä, muttei niillä ole merkitystä.
Ehkä ihmiskuntaa rakastavien tehtävänä on -
saada ihmiset nauramaan totuudelle, -
saada totuus nauramaan.
Aion palata Melkiin ja antaa luostarilupauksen.
Sitten kierrän maailmaa.
Etsin kirjoja ja levitän niiden sanaa.
Ruusun kauneudesta, väristä ja tuoksusta -
jää sen kuihduttua jäljelle vain sana, -
ruusun nimi.
Suomennos: Suvi Heinonen