EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Den första dagen föll huset Morgonstjärna.
På tredje dagen
inledde den nykrönte kung Caliban ett krig för att skapa tionde cirkeln på jorden.
Han misslyckades.
På fjärde dagen besegrade hedningarna Caliban och hans arméer.
Jorden var deras.
På sjunde dagen tömdes helvetet av en himmelsk armé.
Men vad hände med Sabrina Morgonstjärna?
Hon stod kvar där Caliban lämnade henne, fängslad i sten mellan sin far och Lilith.
Hur lång tid hade gått? Årtionden.
Hon undrade omtöcknat vem som skulle rädda henne?
Skulle det bli Nicholas, Harvey, Rosalind eller hennes fastrar?
Hon visste inte att alla hade dött för länge sen.
Den enda som faktiskt kunde rädda Sabrina, det var Sabrina själv.
Sabrina, du hör mig. Du kan öppna ögonen.
Vet du hur jag vet det? Du har redan gjort det en gång.
Du behöver bara lite hjälp att vakna.
Välkommen tillbaka. Nu byter vi plats.
Jösses.
Du är jag!
Hur kan du vara jag och hur räddade du mig?
Jag har inte räddat dig än.
Men nu har du en chans att rädda dig själv och alla andra.
Samla ihop de oheliga regalierna och återta Greendale från hedningarna.
- Vad menar du? Vad hände? - Tiden är knapp.
Hämta regalierna, rädda Greendale. När du är klar är det din tur.
- Min tur att vad? - Att vara jag. För att göra det här.
Jag är du. Ditt framtida jag.
Då vet du väl vad som kommer hända, eller hände?
Jag vet en version,
men om jag säger mer kan det leda till en tidslinjekatastrof.
Men kom ihåg att när du är klar måste du komma hit, till denna stund,
och göra det jag gjorde för att avsluta tidsloopen.
Det är enda sättet att bevara sfärerna. Annars kan det bli kaos.
Jag verkar säga det jämt, men nu menar jag det verkligen.
Jag förstår inte.
Du vet filmen som Ambrose älskar? Tillbaka till framtiden?
Det är samma sak, fast med magi.
Du får bara gilla läget.
Vi borde inte prata. Att träffas är riskabelt.
Som tur är finns helvetets nionde cirkel inuti...
...sin egen...
...tidsficka.
Regalierna.
Hemligt fönster, hemlig dörr. Öppna för mig, nu som förr.
- Stör inte min älskade! - Åh, nej.
- Herodes, vad gör du här? - Vi är väktare och skyddar våra skatter.
Det här är helvetet. Ni hör inte hemma här.
Helvetet är tomt, ängelhäxa. Djävlarna finns inte mer.
Ta det lugnt nu, pojkar!
Uppdatering: Jag har mer kraft än innan.
Och tomt eller ej, så är helvetet min domän.
Akta er för att hota mig här.
Vad har hänt här? Vet ni?
Helvetet invaderades av ärkeängeln Mikael som besegrade lerkungen.
- Lerkungen? Är det Caliban? - Ja. Han är död.
Pandemonium plundrades, men de oheliga regalierna förblev gömda.
Så vi kom hit.
Lyckades Caliban få det dödliga riket att ingå i helvetet?
Han försökte, men besegrades av jordens hedningar.
Jordens hedningar?
Jag måste ta mig till jorden. Jag tänker ta med mig regalierna härifrån.
Kliv åt sidan eller bli nerslagna. Valet är ert.
SPELLMANS BEGRAVNINGSBYRÅ BEGRAVNINGAR OCH RITER
Hallå?
Prudence?
Balsameringsrummet...
Mambo.
Faster Zee.
Nej.
Nej!
Faster Hilda? Kanske...
FASTER HILDA
Jag är så ledsen, kära fastrar.
Jag var inte här när ni behövde mig som mest. Förlåt.
Spellman.
Hallå?
- Vad gör ni här? - Dit regalierna går, följer vi efter.
Vänta här.
HERRE, FRÄLS OSS FRÅN CARCOSA
Hedningarna.
Karnevalen.
Nej.
Säg ingenting. Följ mig.
Ni är i sällskap, hoppas jag?
Hur kan det ha gått flera år sedan jag lämnade Greendale?
Decennier, kusin.
Tid och lidande fungerar nog annorlunda i nionde cirkeln.
Det kvittar nu.
Det viktiga är vad som hände med häxgruppen och de dödliga.
De är döda. Alla är döda och försvunna.
De är fast i köttfabriker som styrs av de växtliknande varelserna.
Deras blod skördas för att bevattna den gröne mannen.
Hedningarna vann.
Jorden är återigen en skräckfylld plats. Det här är enda säkra platsen.
Varför Kinkle-gruvorna?
Jag stärkte ingången med en förtrollning för att hålla hedningarna borta.
- Hur har du överlevt ensam så länge? - Ärligt talat blev jag lite galen ett tag.
Ett decennium eller två.
Böckerna blev min räddning. Jag har läst allt som finns.
Snälla du, säg att du har läst nåt som kan hjälpa oss,
någon lösning på det här.
Någon lösning?
Du missade världens undergång.
Våra fastrar är döda.
Prudence är död. Hon dog i mina armar.
Med sitt sista andetag bad hon mig...
...att överge henne, att fly.
Stoppa honom.
Jag kan inte lämna dig.
Och varför?
Jag var tvungen att hämta det här.
Fader Blackwoods tidsägg måste gömmas undan.
- Jag är så ledsen. - Var var du?
Du borde ha varit med oss. Din familj.
Du bad mig stanna i helvetet och vinna de oheliga regalierna.
Säg att du åtminstone vann.
Jag har de tre föremålen, men vad hjälper det om allt redan är över?
Om vi redan förlorat och det inte finns något hopp...
Vänta lite.
Självklart. Det var så det kunde vara jag.
Kan äggets magi användas för att skicka tillbaka någon i tiden?
Kanske, men den energinivå som krävs...
...vore likvärdig den i de oheliga regalierna?
Nej, det skulle aldrig gå.
- Det är för farligt! - Jo, det gör det. Det fungerade faktiskt.
Fråga inte hur jag vet.
Lita på mig. Vi klarar det här.
Du och jag, de sista i Spellmansläktet.
Vi kan stoppa hedningarna, rädda våra fastrar och Greendale.
Vi måste!
Vi måste förändra de oheliga regalierna. Om de går med på det, alltså.
Självklart. De vet redan.
Därför har de vaktat regalierna. Så de kan användas här och nu.
Ni känner väl att det är så?
Då så.
Då måste vi smälta ner föremålen till nåt slags vapen.
Vad för slags vapen?
Ironiskt nog...
En morgonstjärna, en medeltida spikklubba med kedja.
Med den samlar du äggets energier i en virvelrörelse.
Vi behöver bara en helig plats att göra det på, som...
Söte Satan.
...som stencirkeln på akademin.
- Okej. Vad är problemet? - Blackwood håller hov på akademin nu.
Han är galen och vildsint eftersom han dyrkat Eldritch skräckvälde.
Och dina väktare kan inget göra eftersom Blackwood bär Kainsmärket,
- så han kan inte dödas. - Då försöker vi inte ens döda honom.
Förbered allt. Jag ska bara hämta nåt från huset...
...från köket.
Det var länge sen, gamle vän.
- Hur gick det? - Jag har henne. Hur gick nedsmältningen?
- En morgonstjärna direkt ur ugnen. - Varför är inte det här stället igenvuxet?
Häxan Pesta förgiftade marken så att inget grönt kunde växa här.
Jag går in först.
Blackwood?
Visa dig, din fegis!
- Blackwood! - Du behöver inte skrika. Här är jag.
Ms Spellman...
Du är alltså här för att offra dig till tomrummet?
Ja, så måste det vara.
Tomrummet, och hela Eldritch skräckvälde.
Jag har tagit med en offergåva.
Har du?
De gillar offergåvor. Det gör de verkligen.
Attans.
Bespara mig dina veka häxkonster.
Ambrose, kunde du verkligen inte bättre?
Jag kommer njuta av att långsamt lemlästa dig.
Men först, se här.
Nej!
Vilket obehagligt, stolt leende han har. Vad tror du att han drömmer om?
Hoppas att han gillar det, för han är fast där för evigt.
Han kommer inte att le länge till.
Avtal är bindande, Batibat.
Din frihet i utbyte mot att du låter Spellmansläktet vara.
Då är det dags att sätta igång.
- Vad var det? - Växtzombier. Vi måste börja.
När du läser besvärjelsen och ritualen inleds,
då kan vi inte avbryta. Förstår du? Oavsett vad.
Jag ska återbörda alla. Jag lovar.
Jag ska rätta till det här. Alla kommer tillbaka.
Fortsätt!
Sluta inte!
När...
När är jag?
Det är inte här!
Vi har letat överallt på akademin, och mitt pris finns inte här.
Huset!
Det finns säkert i familjen Spellmans hus.
- Och om familjen Spellman är där? - Då dödar vi dem och dricker deras blod.
Så länge de här ljusen brinner är era zanset...
- Hörni! Vi måste härifrån. Omedelbart. - Vad gör du här?
- Du skulle ju genomföra sökandet? - Ja, men det här är viktigare.
Blackwood är på väg hit för att döda er. Vi måste gå innan han kommer hit.
- Zelda kan inte flyttas i det här skicket. - Flyttar vi henne inte så dör hon.
- Då dör ni allihopa. - Hur vet du det?
Jag förklarar allt efteråt.
Men nu måste ni lita på mig.
Okej, kusin.
Döda alla av släktet Spellman som finns i huset.
Under tiden ska jag leta fram det som rätteligen är mitt!
Blackwood har låst in de andra häxorna i kyrkan.
Om du hämtar hit dem kan de nog stärka faster Zee.
- Ja. - Nej. Tänk på Blackwood.
Han har lämnat den vanhelgade kyrkan. Han är nog i huset nu.
- Hur vet du allt det här? - Jag kan inget säga.
Och jag måste hitta mina vänner innan de mördas.
Jag är snart tillbaka, jag lovar.
Ni mår bra! Då är det inte för sent.
- Vad menar du? - Hedningarna kommer.
- Ni måste följa med. - Jag förstår inte.
- Du gick just igenom Dorians portal. - Du hade rätt, Nick.
Jag lät helvetet bli viktigare än det som faktiskt betyder nåt.
Min familj, mina vänner och allt jag älskar.
Men inte nu längre.
Några livstecken?
Nu vet jag!
Nu vet jag hur vi får våra krafter åter och besegrar hedningarna!
- Var är jag? - Faster Zee, du lever!
Tacka... den vi tackar nuförtiden.
Du är i Dorian Grays salong. Vi är trygga här, för tillfället.
Var är Hilda?
- Hon återuppstår aldrig ur Kainsgropen. - Vad?
Jag menar, hon har inte återuppstått än.
Jag är rädd att faster Hilda lämnat oss.
Omöjligt. Jag lämnade henne i underjorden för bara en sekund sen.
Jag såg framtiden. Hilda lever och blir gammal och vis.
Om hon inte har återuppstått själv,
då använder jag det jag lärt mig i nästa liv och drar henne tillbaka hit.
Idag sliter vi tillbaka syster Hilda ur dödens käftar.
Vilka följer med mig till Spellmanhuset för att utföra ritalen?
Det sägs att när man kallar på den trefaldiga gudinnan, så kommer hon.
Jag ignorerade henne och dyrkade mindre kraftfulla gudar.
Jag signerade andra böcker.
Ändå kom hon till mig när jag behövde henne som mest.
När jag var vilse och förlorad i underjorden,
då var det hon som ledde mig tillbaka till den fysiska världen.
Vi åkallar dig, Hekate.
Vi åkallar dig nu, jungfru, med din obegränsade potential.
Vi uppmanar dig, moder, med all din gudomliga kraft.
Vi kallar på dig, visa kvinna, med din mystiska visdom.
Vi är ättlingar till alla jungfrur, mödrar och visa kvinnor.
När vi åkallar de trefaldiga, då åkallar vi alla häxor.
Från tidernas begynnelse till tidens slut.
Vi kallar på... oss själva.
De krafter som nekats oss, genomsyra oss med dem, Hekate,
så ska vi be till dig morgon, middag och kväll.
Vi ska hedra dina tre ansikten, dina tre skepnader.
Mörka moder, väktare av nyckeln till dörren mellan världarna...
Vi...
...ber dig att återlämna vår syster Hilda
till de levandes rike. Då ska vi aldrig glömma dig igen!
Hilda?
Hildy?
Är du där?
Hildy.
- Vad har jag missat? - Mycket.
Hedningarna måste fortfarande stoppas.
Himla hedningar! Vad har de nu för planer?
De tänker implantera alla i stan med den gröne mannens frön.
Genom att bjuda på karamelläpplen på karnevalen.
Sen pollineras alla som implanterats.
Vi måste alltså hålla folk borta från karnevalen.
- Hur gör vi det? - Vi kan sjunga en vaggvisa för dem.
Om vi söver alla i stan med en förtrollad vaggvisa,
då är alla våra problem lösta.
Nej. Även utan dödliga kommer hedningarna att äta äpplen
och offra sig själva, och sen blir resultatet detsamma.
- Så länge de har sin oskuld. - Ja, men de fick inte Harvey.
De valde ut tre oskulder.
Harvey, Theo och en lärare från Baxter High.
- Ms Wardwell? - Den slynan sköt mig.
Jag hade nästan glömt det, men det var hon.
Nu vill en del av mig att hedningarna ska få henne.
- Så kan vi väl inte göra? - Jo.
Det finns nog en logisk förklaring till varför ms Wardwell sköt dig.
Men hon behövs för nästa del i planen.
- Har vi en plan? - Alltid.
Ni söver staden med en vaggvisa.
Jag hittar ms Wardwell, och sen kan vi väl stoppa apokalypsen?
Igen.
Ömme herde
Låt mig hjälpa dig räkna får
Ett på ängen, två i trädgården
Tre på kammaren sover sött
Ett på ängen, två i trädgården
Tre på kammaren sover sött
Var är alla människor?
Vi sa ju fri entré, gratis åkattraktioner, gratis karamelläpplen.
- Det är inte ens solnedgång än. - Något är fel. Jag känner det på mig.
- Vi har inte ens en oskuld att offra. Jo, det har ni.
En av de ursprungliga tre.
Robin Goodfellow. Du förrådde oss.
Jag fick väl i uppdrag att infiltrera skolan?
Och hitta en oskuld?
Tilltalar hon dig inte, far?
Eller...
...ska den gröne mannen få vänta?
Inte en minut till.
Låt oss börja.
Barn...
...vår tid är kommen.
Vem är redo att ta emot den gröne?
Låt honom vakna
och återskapa trädgården åt hans hedniska barnaskara.
Sluta!
Sluta, barbarer!
Det är Herren som har förstört era fält.
Det är han som har gjort dem torftiga!
Den här oskuldens blod är din gåva.
Hennes oskuldsfulla kött för ditt frö.
Vakna, gröne man, och ta tillbaka jorden!
Och nu börjar blomstrandet och pollineringen!
Nej, det här är omöjligt...
Vem?
Vem har du fört hit, Robin?
Det där är Pesta, sjukdomarnas häxa.
Hon är duktig på förfall och röta.
Du och ditt djävulskap. Vad har du gjort?
Töm ditt sinne, töm ditt hjärta, gör dig fri från all smärta.
Så där ja. Nu lär du inte vara i vägen för oss.
Och när du vaknar,
då har du glömt att familjen Spellman är häxor.
Jag dödade er patetiska växtgud.
Nu är det dags att ni och karnevalen lämnar Greendale.
Retirera, mina bröder och systrar! Greendale är förgiftat.
Vi åker härifrån och börjar om.
Häxgrupp, vila inte förrän alla hedningar har drivits bort från vårt hem.
Vänta! Det är Medusas tält. Det borde vara jag som dödar henne.
Nej! Sist du gick in ensam förvandlade hon dig till sten.
Jag kan blunda. Jag använder kunnandet för att se.
Lita på mig. Jag klarar det här.
Jag går in ensam.
Jag har sett Clash of the Titans. Kunde Perseus så kan jag.
Dumma oskuld.
Du borde inte ha kommit hit ensam.
NAGAINA DEN FÖRFÖRISKA ORMTJUSAREN
Det gjorde han inte.
Roz... Du räddade mitt liv. Det är jättesexigt.
Vad gör vi nu?
Lägg huvudet i en väska.
Vi kan behöva det.
Hej, raring.
Ska du nånstans?
Jag minns första dagen vi träffades.
Du var full av beundran över mina talanger som...
Vad var det du sa?
Visst, ja.
En vävare.
Innan du tassar iväg...
...vill jag visa dig några av mina andra talanger.
Går det bra, raring?
Satans slavar.
Ni sprider den mörke Herrens enda gåvor: Död och förintelse.
Ni må ha dödat vår gröne man,
men jag är den store guden Pan.
Min blick är vanvettet personifierat.
Hade ni glömt det?
Nej, det hade vi inte glömt.
Prudence!
Då är Greendale räddat...
...ännu en gång.
- Imorgon vaknar staden utsövd och utvilad. - Men utan att veta vad som hänt.
Tack, Sabrina.
När häxgruppen och din familj behövde dig, då ställde du upp.
Ingen orsak. Givetvis vill jag hjälpa till.
Du ska väl tillbaka till helvetet nu, för att avsluta den tredje utmaningen?
Det har jag redan gjort. Det är klart.
Jag vann utmaningarna och tronen. Men du har rätt.
Jag måste tillbaka till helvetet och avsluta mina affärer där.
När kommer du tillbaka?
Jag vet inte riktigt.
Vi önskade inte dig ett liv som drottning.
Nej, samma här.
Men det är mitt öde.
- Gråt inte, fastrar. - Vem gråter?
- Jag gråter, för fasiken. - Det är ingen fara.
Det här är inte slutet. Vi kommer att träffas igen.
Men just nu...
...måste jag gå.
Jag har ett löfte att hålla.
Stanna! Vad du än gör, ge dem inte silvret.
Vad? Varför inte? Vem är du?
Jag är du och dagen har varit lång, så hör upp.
Det är inte Judas därinne. Caliban bär hans skepnad.
När du ger honom silvret vinner han och fängslar dig här i evighet.
Hur vet du det?
Det har redan hänt mig.
Jag vet. Det är komplicerat.
- Hur flydde du? - En vän hjälpte mig.
Jag skulle hjälpa henne för att hålla igång tidsloopen,
men jag ändrade mig för jag insåg en sak.
- Vad då? - Jag kan träffa dig här och nu,
innan tidsloopen ens existerar, när både du och jag är fria.
Borde vi inte smälta ihop eller nåt?
Ambrose hade sagt ja, men jag har en helgalen idé.
Jag fick just samma idé.
Efter allt jag genomlevt,
och efter det som hände min familj och mina vänner...
Nu vill jag hem till dem.
Men du vann de oheliga regalierna. Du vill ta emot tronen och vara drottning.
Ja, faktiskt. Är det konstigt?
Nej, det är perfekt. Jag vill vara tonåring.
Vad sägs om att göra båda?
- Judas, jag har dina silverpenningar. - Fick du tag i alla?
Ja. Jag räknade dem.
Låt mig känna deras vikt i mina händer en sista gång.
Bra försök, Caliban.
Men jag är ingen idiot.
Du är förklädd, och jag gör inte om samma misstag två gånger.
Hur kunde du veta?
Jag ligger steget före och är mer av en monark än du nånsin blir.
Utmaningen har vunnits.
Det sista oheliga föremålet tillhör mig.
Och prins Caliban är stendöd.
Grattis, min dotter. Du är en heder för vårt hus.
Nu är det återigen dags för din kröning.
Är du äntligen redo?
Jag är redo, fader...
...att gifta mig med helvetet.
Lilith, det här är din sista uppgift som regent.
Förbered vår unga drottning.
Det här är historien om hur världens undergång inte blev av.
Häxan som skulle bli drottning blev allas vår räddning.
Medan hon förberedde sig för tronen återställdes balansen i alla sfärerna.
Tänker du stanna i Greendale, Robin?
Varför skulle jag flytta?
Då så.
Du är Satans ära och stolthet.
Helvetets horder i egen hög person.
Jag älskar dig, Rosalind.
- Det är min sanning. - Jag älskar dig också, Harvey Kinkle.
Förgör dina fiender med tand och klo,
och bada din hud i deras blod.
Vi tog hit dr Cees kokong från affären.
Han väntar där nere, om du vill ta farväl.
- Dr Cee? - Hilda.
- Jag trodde att jag hade mördat dig. - Nästan, men inte helt, älskling.
- Jag hade nog tänkt äta dig senare. - Man kan ju alltid hoppas.
Alla drottningar måste vara redo för strid.
Alla flickor måste vara beredda på krig.
Prudence? Vad är det? Vad har hänt?
Vi...
...hittade Dorcas. Hon låg slaktad i ett av akademins skåp.
- Det var Agatha, säkert. - Åh, nej.
Jag kan inte låta bli att tänka...
Om jag hade dödat Blackwood i Skottland,
då hade vi kunnat undvika det här kaoset.
- Men det fick jag inte för dig. - Jag är ledsen.
Det är jag också.
Stålsätt dig.
Låt inget beröra dig.
Låt ingen man ha makt över dig.
Vad är ni nu, om ni inte är Nattens kyrka?
Hekates orden, som dyrkar den trefaldiga.
Zelda...
Jag är rädd att en ännu mörkare kraft närmar sig vid horisonten.
En känsla av sa ki mal hänger i luften.
Vi måste tygla din häxgrupps moderliga pouvoir för att skydda oss,
och förbereda häxgruppen för krig.
Betyder det att du stannar?
Bara om jag är välkommen, ma chérie.
Och när de ber om barmhärtighet...
...då får Morgonstjärnan inte visa dem nåd.
GEHENNASTATIONEN
Varför är du så ledsen?
- Hörde du inte att vi vann? - Jo, men alla överlevde inte.
Förlåt mig.
- Utan mina systrar känner jag mig så... - Ensam.
Samma här.
Din krona och din tron väntar på dig.
Pandemoniums första dam, skuggornas mö.
Skåda drottningen.
Sabrina Morgonstjärna.
Tja, jag tar väl och snor ihop nåt.
Jag menar... Vi kan väl njuta av en trevlig familjemiddag?
- Med allas favoriträtter? - Det blir inte samma sak utan Sabrina.
- Skulle jag missa en familjemiddag? - Vad gör du här?
Vad hände med dina plikter i helvetet? Ditt öde?
Jag ändrade mig. Vem orkar med sådana galenskaper?
Var det inte det du ville? Du kämpade ju för att vinna tronen.
En del av mig ville bli drottning, men sen tänkte en annan del:
"Jag är tonåring."
Och jag vill vara tonåring.
Här i Greendale, på Baxter High och på akademin.
Dessutom är våra affärer med helvetet avklarade.
Vi kommer väl inte träffa på de där typerna igen?
Lucifer, Lilith, Caliban, vem behöver dem?
- Det har du rätt i. - Jag ska tvätta av mig före middagen.
Kusin...
Du ljuger, men detaljerna är oklara.
Jag förstår inte vad du menar.
Du har betett dig underligt på sistone, sagt och vetat sånt du inte kan veta.
Vi har omgetts av galenskaper, men din energi känns ändå konstigast.
Du gav inte upp tronen, va?
Jag ljög inte. Jag är inte helvetets drottning.
Men...
...ändå är jag det.
Vad har du nu hittat på?
Borde vi inte smälta ihop eller nåt?
Ambrose hade sagt ja, men jag har en helgalen idé.
Jag fick just samma idé.
Det borde inte vara möjligt! Om du inte befriade dig själv...
Bara det att det finns två av dig... Du har skapat en tidsparadox.
- Coolt. - Nej, inte alls coolt.
Följderna blir som bäst... fruktansvärda.
Men det funkade. Hon är hon, jag är jag. Vi fick båda det vi ville ha.
Det här löser allt. Jag kan äntligen vara både Spellman och Morgonstjärna.
- Och när fastrarna får veta att ni är två? - De har aldrig varit i helvetet.
- Risken är obefintlig. - Och när den mörke Herren får veta?
- Han är narcissist, han märker inget. - Lilith märker allt!
Ja, Lilith kan bli ett problem.
Kusin... har jag förstått det här rätt?
Du säger att det finns två av dig. Om du är här, så måste hon vara...
- Det där var delikat. - Tack ska du ha.
Skönt att allt är som vanligt igen.
Det brukar inte förbli så i Greendale. Vänta bara.
Allt får konsekvenser, och det finns alltid lösa trådar.
Ha lite tilltro. Ibland ordnar kosmos upp sig självt.
- Orkar någon av er äta en bit paj? - Ja.
Absolut!
Och en utsökt potatis till.
Kom, barn.
I nattens stjärnbeströdda mörker ska vi begå vårt illdåd.
Ge mig ägget, Agatha.
Jag åkallar Eldritch skräckvälde, och jag gör det i tomrummets namn.
Hör denna styggelses födelseskrik, och riv sönder verklighetens hud.
Jag är ditt kärl.
Jag är din präst.
Fader...
Vad har fötts?
Början på slutet, Agatha.
Slutet nalkas för familjen Spellman.
Det här är slutet på allt.
Undertexter: Victoria Heaps