EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
I tidigare avsnitt...
Vem är du?
Du. Jag har haft en lång dag.
De outsägliga fasorna är uråldriga väsen som kulminerar med Tomhetens ankomst.
Det var den första outsägliga fasan som dödade oss.
Mörkret.
Jag är Tomhetens härold.
-Var är Den oinbjudne? -Fast i det gula rummet.
Få inte panik nu, kusin.
Du kan ha fallit offer för den tredje fasan, Den sällsamme.
Du kommer att bli en del av oss. Sen blir vi näring åt Tomheten.
-Kan det vara Perversitetens demon? -Lèmò kommer.
Les revenants. De återuppståndna döda.
Den återvände.
Den senaste fasan är Den kosmiske. Ett parallellt kosmos rusar mot vårt.
Vi kanske kan undkomma kollisionen
genom att skicka Sabrina Morgonstjärna från vår jord till den andra jorden.
Hur ser det andra universumet ut?
Om inte en exakt kopia, så väldigt likt vårt eget.
Sabrina, är det du?
Där är du ju. Var har du varit? Vi började bli oroliga.
Inte jag. Inte sen bottenlösa mimosor.
Och bryt!
Det var underbart. Du passar bra här.
Det här blir en skrattfest. Ska jag skratta så att jag frustar?
-Förlåt, men vem är ni? -Dina fastrar, förstås.
Bra jobbat, Sabrina. Det kändes väldigt autentiskt.
Fader Blackwood?
Var inte så formell. Kalla mig Faustus.
Jag vet inte vad som pågår.
Oroa dig inte, raring. Du lär dig snabbt.
Annars...
Nej.
Oroa dig inte. Vi ser till att hon är redo i morgon.
Mycket bra, Hilda. Kom, Melvin.
TONFISK
Vi lever och jobbar i de här studiorna. Allt du kan önska dig finns här.
Ett oändligt utbud av utsökt tonfisk, till att börja med.
Jag är väldigt förvirrad.
Ambrose sa att detta kosmos skulle likna vårt, men det här?
Ambrose? Vem tusan är det?
Å, nej. Om det inte finns nån Ambrose här blir det svårare än jag trodde.
Det är ingen dans på rosor, men det finns bara en viktig regel:
Kom alltid förberedd till jobbet.
-"Jobbet"? -Vissa kallar det jobb.
Jag kallar det superkul lektid.
Vi är stjärnor i en tv-serie.
Det är inte bara kul, Hilda.
Du måste lära dig dina repliker. Annars får du en prick.
-Tre prickar så hamnar du i Green room. -Vad är det?
Vi vet inte riktigt, men de som hamnar där hörs aldrig av igen.
Den förra Sabrinan hamnade där.
Vänta. Är det här en outsäglig fasa?
En vad sa du för nåt?
Jag vet inte vad en outsäglig fasa är, men jag tror inte det.
Om inte... Är det?
Jag vet ärligt talat inte.
Jag är ingen expert, som den andra Sabrina.
Okej. Nu är det jag som är förvirrad.
Jag skickades till ert kosmos på ett uppdrag.
Vi hoppades att min närvaro här skulle skapa stabilitet
och förhindra en kosmisk krasch.
Det låter inte som en idiotsäker plan,
men om och när jag lyckas kan jag åka tillbaka hem,
genom en portal i min spegel.
-Jag har ingen aning om vad du sa. -Vänta...
Å, nej. Vår häxkonst funkar inte här, va?
Häxkonst? Du är för rolig, raring.
Den enda magi vi gör är det som står i våra manus.
De levereras varje dag, på morgonen, på nattduksbordet.
Stackars liten...
Det här är mycket på en gång, va? Vet du vad? Vi slutar för i kväll.
Du borde också lägga dig, Sabrina. Det är en stor dag i morgon.
Jag ska nog ta en promenad.
Rensa tankarna. Få lite koll på omgivningarna.
Vilken bra idé.
Lite kvällsmotion.
Var försiktig. Studiorna kan vara förvirrande.
Särskilt på natten. Och läskiga.
Jag är försiktig. God natt.
-God natt. -God natt.
Låt inte maran ta dig. Eller nåt annat.
Glöm inte att vi börjar tidigt imorgon.
UTGÅNG
KLAPPA INTE ENSEMBLEN
TYST I STUDION!
NÖDUTGÅNG
VARNING: FARLIG SPÄNNING
ÖPPNA INTE OM RÖD LAMPA LYSER
Ambrose kanske inte är här, men hans böcker och papper kan vara det.
OUTSÄGLIGA FASOR
Allt är bara rekvisita.
OKTOBER
Sabrina!
-Du ska vara på plats nu. -Va? Vad är det som pågår, Melvin?
Vad är klockan?
Hon är 4.45. Manuset är på nattduksbordet.
Jag hade en spegel där. Jag tror att nån tog den.
Kan du kolla?
Ja, jag kan fråga. Men skynda dig. Du vill inte få en prick din första dag.
Du måste också hinna till smink och kostym.
Äntligen kommer hon.
Förlåt, fader... Faustus. Jag är inte riktigt van vid...
Inga ursäkter. Vi har många scener och jag vill utnyttja dagen till fullo.
Sabrina, du har väl lärt dig dina repliker?
Ja, jag memorerade dem. Jag har nog koll.
Bra. Håll dig till manus så blir allt bra.
Vänta.
Förlåt.
-Vilka är de där människorna? -De är våra stand-ins.
Redo för tagning!
Först har Sabrina förvandlats till en kackerlacka.
För din motivation, tänk Kafka.
På era platser. Och...
Börja.
Hilda, jag sa åt dig att inte låta maten stå framme.
Nu har vi fått insekter.
Oroa dig inte.
Lite stormhatt på muffinsen och kackerlackan är dödens.
Skojar du?
Ge mig en chans.
Snacka om en fin festmåltid.
Kan du prata? På riktigt?
Bryt.
-En prick. -Okej.
Vad är problemet?
Okej...
Vi har ju precis pratat om det här. Du sa att du kunde dina repliker.
Ja, men katten pratade.
Ja, det gjorde han.
-Salem är stjärnan. -Salem är stjärnan?
-Är Salem stjärnan? -Ja.
En talande, uppstoppad katt?
Ja!
Det var din första prick. Får du tre totalt, så...
...blir det Green room.
-Är ni redo, mina damer? -Ja.
Då kör vi från "Nej, fastrar, det är jag".
Och...
-Börja. -Nej, fastrar, det är jag.
-Sabrina? -Sabrina?
Du brukar få det att krypa i mig, men det här är ju löjligt.
Jag kräks åtminstone inte upp mitt eget hår.
Va? Det där är en åkomma som jag har haft sen födseln.
Och bryt!
Bra gjort, allihop!
Vi går vidare med skolan efter lunch.
Jag är ledsen, mr Saberhagen. Det är hennes första dag.
OKTOBER
Å, nej.
Det kan inte vara bra.
Spellman och jag slog Mörkret...
Hon tog med Den oinbjudne till mitt bröllop...
Jag minns att jag hörde talas om Den sällsamme och Den perverse...
Den kosmiske skickade hit mig...
Sen har vi...
-Jag vet att jag glömmer en. -En vad då?
Salem.
Vad gör du här?
Som seriens stjärna välkomnar jag nya ensemblemedlemmar,
så att de känner sig som hemma och har allt de behöver. Har du det?
Det finns faktiskt en sak, Salem.
Jag hade en spegel här.
Nu är den borta. Kan jag få tillbaka den?
Din spegel? Är det allt? No problemo. Jag ska leta upp din spegel.
Det finns faktiskt en sak till, Salem.
Vet du vad de outsägliga fasorna är?
Har du åtminstone hört talas om dem?
Tyvärr har jag nog inte det. Hur så? Vad är de?
De är ett slags väsen som försöker förstöra allt.
Jag ska stoppa en av dem, men jag vet inte var den är.
Du kommer på det. Under tiden ska du få ett gott råd.
Följ med strömmen. Jag ska se om jag kan hitta din spegel.
Tack, Salem.
Jag uppskattar det.
Om du undrade.
Ja, så...
Är vi redo att börja, allihop?
Vi tar det från Sabrinas replik.
-Och... börja. -Varför ville du träffa oss här, Theo?
Ja, jag är på biblioteket på min fritid.
Vad kommer härnäst, matteaffären?
Vänta. Finns det en hel affär som är full med matte?
Vilket nördparadis.
Det är Billy och Carl.
De låste in mig i vaktmästarförrådet igen.
Jag kom ut ur en garderob,
men jag blir ständigt inknuffad i en annan.
Vi ordnar det, Theo.
Jag distraherar dem på nästa träning med armhävningar eller nåt.
Jag kommer dit med en egen plan.
Men först... måste min äkta kärlek kyssa mig så att jag blir människa igen.
Låt mig prova.
Harvey...
Vad gjorde jag?
-Bryt. Prick nummer två. -Va?
Vad är problemet?
Harvey...
...stoppade in tungan när vi kysstes.
Och?
Och? Det är väldigt oprofessionellt.
Vi dejtar ju inte.
Vad pratar du om? Så klart dejtar vi.
Dejtar inte du Roz?
Det vore nåt, det.
Författarna skulle aldrig ge mig en pojkvän.
Vi är Harvey och Sabrina, älskling.
Vi är #Habrina. Vi dejtar alltid. Det är kanon.
Men Nick, då?
Och ännu viktigare, Caliban?
Nick, min stand-in? Och vem är Caliban?
Kan vi försöka igen, Sabrina?
Gör det lite sexigare den här gången.
Med mycket energi.
Och... börja.
Men först måste min äkta kärlek kyssa mig så att jag blir människa igen.
Låt mig prova.
Och bryt!
Underbart!
Då kollar vi hur det blev.
Okej.
Sabrina!
Det var otroligt.
Precis som förr.
Vill du komma hem till mig senare? Mitt hus är bara sex meter från er studio.
Kanske. Ja, jag ska tänka på saken.
Okej.
Låter bra.
Hejsan. Det är bara jag. Den coola fastern.
Hur går det?
Än så länge har min närvaro här inte haft nån påverkan på nåt, så...
...inte så bra.
Oroa dig inte. Det ordnar sig.
Jag hoppas det.
Harvey ville ses i kväll, men jag vet inte om jag ska.
Vad är problemet? Harvey är en liten gulleplutt.
Sanningen är...
-...att jag är gift. -Gift? Hann en sextonåring före mig?
Okej, jag ger upp.
Han heter Caliban. Han finns i det andra kosmoset.
Han är prins av helvetet och jag är drottning av Pandemonium.
Vi regerar med min far, Lucifer Morgonstjärna.
Var dag styr vi över de nio cirklarna och...
...försöker hålla världarna i balans.
Okej.
Din sista serie låter helt fantastisk.
Nej, det är...
Vad som än hände i dina andra serier, så är du här nu.
Och det här är ett bra jobb.
Ensemblen är otrolig.
Filmteamet är bortom otroliga.
Och bäst av allt, det är historiens längsta tv-serie.
Alla här hade andra liv före den här serien...
...men du måste släppa det och göra det här till hundra procent.
Det här är det enda som finns för dig nu.
Kämpa inte emot.
Acceptera det.
Överlämna dig själv till det.
Det blir helt enkelt bättre så.
Ja.
Vet du vad?
Varför provar du inte att gå till Harvey? Se hur det känns. Det kan ju inte skada.
Tack för att du bjöd hit mig.
Hur var tonfisken? Var den okej?
Den var... hälsosam.
Jag vet att det är svårt att vara ny...
...men alla här är supercoola. Du passar in.
Du vänjer dig snart.
Så vad gör du för att ha kul?
-När du inte jobbar? -Sjunger och spelar gitarr.
Vad är det, Harvey?
Vad då?
Teckningarna?
Konstavdelningen gjorde dem åt mig.
Coola, va?
Vet du vad de betyder?
Inte direkt.
Jag trodde att de var som tarotkort.
Är det nåt fel?
Troligen. Men jag vet inte vad, eller hur jag skulle stoppa det.
Okej.
I så fall, vill du öva repliker ihop?
Inför i morgon?
Får vi inte manuset på inspelningsdagen?
Det är sant, men ms Wardwell har hela manuset i sin pärm.
Det tar mig längre tid att lära mig mina repliker än andra.
Ibland tar jag en titt för att kunna släppa manus.
Och imorgon är det ändå bara en omtagning. Vill du gå och öva?
Visst.
Du vandrar in i en grotta.
Där finns en trollkarl som säger att han kan ge dig superkrafter.
Vilka krafter?
Kan jag flyga?
Så småningom, ja.
Men i utbyte mot de här krafterna måste du ge upp allt annat i ditt liv.
Din skola, dina vänner, din flickvän.
Vad skulle du göra? Vänta.
Det här är så bekant.
Är det du som är min flickvän?
Ja.
Då skulle jag inte ta dem.
Jaså?
Vill du inte kunna flyga?
Jag skulle aldrig flyga...
...utan dig, Sabrina Spellman.
Jag skulle aldrig flyga utan dig, Sabrina Spellman.
Harvey... Vi har redan haft det här samtalet.
Vad menar du?
Så klart. Det här är en omtagning.
Nej, på riktigt. Kvällen innan jag fyllde 16.
Allt vi precis sa hände på riktigt.
Minns du inte?
Vi har haft så många olika samtal dag ut och dag in... Vem minns allt?
Har du några gamla avsnitt jag kan se?
Visst. Vill du se piloten?
Absolut. Visa mig.
Det här är min favoritscen.
Glöm allt jag har sagt.
Lyssna på mig, hör min röst och glöm allt som jag sa.
Ditt hjärta bankar, glöm alla tankar...
Vänta...
Jag förstår inte.
Det här hände ju faktiskt, i vårt riktiga kosmos.
Tittade folk på oss? Spionerade på oss?
Spelade in oss?
-Bara kamerateamet. -Stäng av.
Jag kan inte se mer. Stäng av.
Jag gillar inte att se mig själv heller, men du var otrolig här.
Snälla, stäng av.
Vad är det?
Jag måste gå.
Vi ses i morgon.
Green room.
Ambrose!
Du finns.
Vad gör du här?
Av hårbandet att döma är du den nya Sabrina. Hejsan.
Och vad jag gör här, tja...
Jag gör kattmat, förstås, åt en outsäglig fasa.
Vänta. Känner du till dem? Vilken fasa är det här? Den kosmiske?
Nej, Den ändlöse.
Som antingen är inuti Den kosmiske eller tvärtom. Jag vet inte.
-Jag minns inte. -Den ändlöse, så klart.
Men vänta... Varför vill Den ändlöse ha kattmat?
Tänk efter en stund.
Är Den ändlöse Salem?
Är Salem Den ändlöse?
-Ta mig tusan, du har det. -Då ljög han mig rakt upp i ansiktet.
Precis. När jag insåg vad Salem verkligen var...
...konfronterade jag honom, och han förvisade mig hit.
För att ta hand om stället.
Det är som husarrest, men oändligt mycket värre.
Men Salem kan inte vara Den ändlöse.
Inte?
Katter har nio liv. Alltså är de...
...odödliga.
Ändlösa.
Dessutom blir katter lätt uttråkade och älskar att leka med maten.
Så Salem är uttråkad och nu leker han med oss?
Jag menar...
...de här studiorna är hela hans universum. Han lämnar dem aldrig. Varför skulle han?
Och vi...
Vi är hans leksaker. Vi är möss. Vi är garnnystan.
Ständigt nya historier, så att han inte blir uttråkad och klöser på väggarna.
Det är ju djävulskt. Vad ska vi göra?
Göra?
Vi gör ingenting. Det finns inget vi kan göra.
Vi säger våra repliker och vi lever våra liv.
Vi återanvänds hela tiden. Ibland som ensemble, ibland som filmteam.
Och be till himlen och helvetet att vi inte slutar som kattmat...
...åt vår galna gud, Salem Saberhagen.
Men det andra kosmos då?
Vilket kosmos?
Det äkta? Med Sabrina Spellman och alla de andra där hemma?
Sabrina... Du, vi, är ett med Den ändlöse.
Du bor här nu. Acceptera det.
FINT ATT DU ÄR HÄR! KRAM, SALEM
Den pälsbeklädda pajasen.
OKTOBER
Och... börja!
Vad är det, Roz?
Jag ville verkligen bli cheerleader i år...
...men dr Specter säger att jag har progressiv myopi.
Jag håller på att bli blind.
Roz, jag är så ledsen.
Vi hörde att du ville prova på att bli cheerleader?
Säg att du skämtar.
Du kan inte klättra upp på en pyramid om du inte ser pyramiden.
Försvinn, era banala bitchar.
Bryt.
-Utmärkt. -Fader Blackwood.
Faustus.
Har du sett Salem nånstans? Jag måste verkligen prata med honom.
Salem är stjärnan. Han jobbar bara en dag i veckan.
-Ursäkta mig. -Nybörjare.
Du kanske ser bättre utan flaskbottnarna i ansiktet.
Ursäkta?
Scenen är slut, så du kan ta av dig glasögonen.
Nej, det kan jag inte.
Författaren skrev att jag ska bli blind... så jag håller på att bli blind.
Vänta... På riktigt?
Ja.
Men det finns en ljuspunkt. Som blind blir jag mer intressant.
Och det är bättre än att skickas till Green room.
TONFISK - KATTMAT
Hej. Inte många valmöjligheter, va?
Nej, inte direkt.
Så är det alltid med cateringen.
Det stjärnan vill ha måste vi alla ta.
-Det eller inget. -Det har blivit mycket inget på sistone.
Aha! Det här är åtminstone tonfisk.
Det tror jag faktiskt inte.
Snälla, ät inte det.
Ät aldrig mer sådant som förpackats i konservburkar.
Varför inte?
Bara... håll er till chips.
Hur länge har ni varit stand-ins?
Inte särskilt länge.
-Det hände faktiskt ganska nyligen. -För länge.
Vi brukade spela dina fastrar.
Vi var stora. Fansen älskade oss. Åtminstone verkade det så.
-Varför ersattes ni? -Som alltid. Bara brudtärna, aldrig brud.
En urgammal historia. Vi är i klorna på nån namnlös, ansiktslös typ.
Det är troligen en man. Han utnyttjar oss och ger oss order.
Sen kastar han bort oss när vi inte är användbara.
Nåja. Det kan inte hjälpas.
Vi jobbar ju åtminstone. Vi kunde ha skickats till Green room.
Jag är hemskt ledsen att det hände er, men får jag ställa en fråga?
Ni inser väl att ni är fångade i en outsäglig fasa?
Den ändlöse.
Strunt samma.
Men om de andra fastrarna sover i era... sina sängar, var sover ni?
-Under sängarna. -Under sängarna.
-Elspeth? -Förlåt. Jag ska vara tyst.
Okej.
Caliban?
Pris ske Lucifer.
Jag visste inte ens om du fanns i det här universumet.
Förlåt. Vi får inte prata med ensemblen,
ännu mindre röra vid dem.
Vänta, så du är varken prins eller skådespelare här?
Nej, tacka vår mörke Herre. Jag föredrar det här.
Som skådespelare var jag bara en snygging med fantastiskt blont hår och sexpack.
Jag tog av mig tröjan och blev objektifierad hela tiden.
Men som byggledare får jag bygga saker med händerna.
Och jag bestämmer om jag tar av mig tröjan.
Varför ser du så på mig?
Det är bara att i ett annat universum, i en annan verklighet...
...så är du och jag gifta.
Jaså? Gifta?
-Det måste ha varit trevligt. -Ja. Det hade sina ljusa stunder.
Men du är lycklig här, som en del av filmteamet?
Lycklig? Ofta. Nöjd? Alltid.
Och du, Sabrina? Är du lycklig?
Jag är mer nöjd nu när jag vet att du är här.
Jag vet inte vem som sa att skådespelare och team inte får umgås,
men det är struntprat.
Kärlek är kärlek. Kärleken hittar alltid ett sätt.
Så, din sexiga typ...
...vad bygger du? Ett konstgalleri eller nåt?
Nåt slags apparat till nästa avsnitt.
HJÄLTEKONSTVERK
-En apparat? -Ja. Nån slags vakuumsug.
Vakuum...?
Menar du... som en Tomhet?
Precis. Det var det.
Jag bygger en Tomhet.
En Tomhet? För nästa avsnitt?
Caliban, du måste sluta.
Sluta? Jag kan inte sluta. Då hamnar jag direkt i Green room.
Kan du jobba långsammare? Jag vill försöka stoppa Tomheten.
Jag är ledsen, Sabrina, men den måste vara klar i morgon bitti.
I morgon bitti... Förhoppningsvis hinner jag.
Harvey.
Du, Harvey.
Hej, snygging.
Nej. Jag behöver din hjälp, Harvey. Jag behöver morgondagens manus. Nu.
Hjälper du mig?
Alltid, Brina.
Varför sover hon inte i sitt rum?
Hon har inget. Det byggdes aldrig.
Okej.
TOPPHEMLIGT
Förlåt att jag väcker er, men det här är viktigt.
Allt slutar i morgon.
En outsäglig fasa som kallas Tomheten kommer att förstöra allt.
Dekoren, studiorna, till och med oss.
Vi måste hitta min spegel och ta oss härifrån innan dess.
Hur vet du allt det här?
Det står i morgondagens manus.
Det är svårt att förklara, så ni måste bara lita på mig.
I manuset pratar vi om Tomheten som om den är en orkan.
I verkligheten är den slutet på allt, inklusive verkligheten.
Men inget tar slut här.
Ja, för vi lever i en annan outsäglig fasa, Den ändlöse.
Men när Tomheten kommer får även Den ändlöse en ände.
Nej, Sabrina.
Du snurrar bara.
Sånt här händer en gång om året.
Ursäkta, men kan du låta flickan prata?
Jag säger bara att varje år
hittar författarna på nån stor idé för att göra serien spännande igen.
Vilken slags idé?
Ibland är det en jordbävning.
Eller ett bröllop.
Eller en resa till Hawaii eller mordet på en älskad figur.
Eller, i det här fallet, Tomheten.
Nåt som påstås förändra allt, men egentligen förändras ingenting.
Allt bara återställs.
Ni vet visst mycket om det här?
Så klart. Vi är proffs.
Jo, men blev inte ni precis anställda för att ersätta riktiga Zelda och Hilda?
Hur vet ni så mycket om det förflutna?
Vi kanske är nya i den här serien, men vi har varit med i många andra,
och såna här saker händer i alla serier.
Vilka serier? Nämn dem.
Poängen är att vi är proffs.
Vi är alla proffs, och vi har ett jobb att göra.
Zelda har rätt.
Så om ingen av er vill hamna i Green room föreslår vi
att ni går hem till era respektive kulisser,
glömmer allt det här tramset och kommer i morgon och gör det jobb
som ni får bra betalt för att göra.
Hon har rätt. Kom, Hilda. Vi går.
Om du har rätt om Tomheten, försvinn inte utan oss.
Nej. Vi är på akademins kontor och läser, stickar och får tiden att gå.
-Jag hittar er. -Okej.
Jag lovar.
OKTOBER
Tomheten.
Var är Harvey, Nick?
Jag är Harvey.
Nej, kom igen, Nick. Var är Harvey?
Jag är Harvey. Jag blev befordrad. Jag är Harvey nu.
Men... vad hände med den riktige Harvey?
Det sägs... att han skickades till Green room.
-Skickades Harvey till Green room? -För sista gången, Sabrina... Jag är Harvey.
Okej. Det var droppen.
God morgon.
Hallå? Ja. God morgon. Jag har några frågor om dagens scener.
Är det här första gången jag hör talas om Tomheten?
Vet jag att Tomheten finns?
Vad är det Tomheten vill egentligen?
Vad är min motivation gentemot Tomheten?
Och även om jag inte känner till Tomheten,
skulle min rollfigur aldrig säga som här på sidan fem.
Det verkar föreligga ett missförstånd.
I motsats till vad du kanske har antagit är jag bara regissören.
Den enda som kan ändra manuset är huvudförfattaren.
Bra. Då går jag till huvudförfattaren.
Vet nån var hon är? Eller han?
Är det nån som vet?
-Vet nån var huvudförfattaren är? -Ja, jag vet.
Det varierar beroende på var vi spelar in,
men i dag tror jag att huvudförfattaren är i skolan.
Jag skulle kunna kyssa dig, faster Hilda.
Salem?
Är du huvudförfattaren?
-Varför tror du jag får bäst repliker? -Huvudförfattare och Den ändlöse?
När sover du?
Jag har några frågor om manuset.
Vad är problemet?
Man pratar om att Tomheten kommer, och det verkar vara som en orkan.
Men utifrån vad jag vet är Tomheten mycket värre än en orkan.
Är du väderflicka nu också?
Snälla, lyssna på mig.
Jag kom hit från ett annat kosmos för att stoppa de outsägliga fasorna,
och särskilt Den kosmiske.
Men på klassiskt Sabrinavis landade jag mitt i...
...Den ändlöse. Ja, jag vet redan allt det här.
Men vet du att Tomheten, samma Tomhet som de bygger här,
kommer att förtära och sluka allt? Inklusive Den ändlöse?
Nu låter du bara galen. Jag vet allt om Tomheten.
Den ändlöse och Tomheten har alltid samexisterat.
Vi är motsatser.
På sätt och vis är vi likar.
Det är ingenting.
Slutet på allt.
Jag är ändlös, utan slut.
Nej, Salem. Tomheten blir slutet på Den ändlöse.
Den rusar mot oss för att förinta mig, kaos personifierad,
innan den till kommer till Greendale, det riktiga Greendale.
Nästa rätt på Tomhetens meny...
Den ändlöse.
Lyssna nu. Jag har varit i branschen länge.
Det kommer aldrig nåt slut.
Tror du mig inte? Förklara det här. Tomheten kommer på sida 29.
Vad händer på sida 30?
Det finns inget efter sida 29.
Inget "Fortsättning följer", inget "Slut". Ingenting.
Så berätta, huvudförfattare... vad händer efter sida 29?
Mr Saberhagen och ms Morgonstjärna till studio D.
Jag upprepar, mr Saberhagen och ms Morgonstjärna till studio D.
Vad gör vi?
Och... börja.
När Tomheten kommer måste vi fylla badkaren med vatten.
Perfekt.
Jag är sugen på ett bubbelbad.
Nej, faster Hilda. Vi ska dricka vattnet i ett nödläge.
Vadå dricka?
Jag har frusen Margarita i kylen.
Jag ska gå och köpa några ljus.
Otroligt...
Du vet att det är omöjligt, Sabrina. Du vet att det inte är vad du ska säga.
Du ska säga: "Vi måste stänga fönsterluckorna."
Ni kan stänga fönsterluckorna. Jag ska köpa ljus.
Kan du prata med henne, Salem?
Jag tycker att Sabrina borde köpa ljus.
Det står inte i manuset.
Jag är huvudförfattare. Jag bestämmer. Sabrina ska gå och köpa ljus.
Ingen går nånstans. Inte innan Tomheten är här.
-Och det sker snart. -De är Tomhetens tjänare.
Det är de nog allihop.
Gå och köp några ljus. Och ta mig med!
Vi sa ju att ingen kommer härifrån.
Väggen bakom dig är falsk.
-Vad är det för ljud? -Tomheten.
-Vart ska vi? Hur kommer vi ut? -Jag vet var din spegel är.
-I förrådet på andra sidan studion. -Först måste vi rädda så många vi kan.
Skit också.
Hilda stukar foten.
Zelda får nysattacker.
Prudence? Agatha? Varför?
Tomheten, Sabrina.
Tomheten kräver offer. Hör du den inte?
Prudence och Agatha ger sig på varandra.
Ambrose, Tomheten kommer.
Ambrose!
Caliban.
Nick, är du också en Tomhetens tjänare?
Ja.
Men för miljonte gången...
Jag är Harvey.
Jag är din enda pojkvän.
Harvey halkar på ett bananskal.
Nej. Varför?
Tomheten är här!
Tomheten måste få näring.
Vi måste härifrån.
-Där är den! -Skynda! Vi hinner inte.
Jo, det gör vi.
Öppna grinden nu!
Grinden till förrådet öppnas.
FORTSÄTTNING FÖLJER...
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu