‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫סברינה.‬
‫את שומעת אותי?‬
‫את בסדר?‬
‫שלחי לי סימן, כל סימן שהוא.‬
‫ספלמן?‬
‫היי, קר בחוץ. תחזרי למיטה.‬
‫אולי גם לסברינה מורנינגסטאר קר.‬
‫היכן שלא תהיה.‬
‫או גרוע מזה.‬
‫היי.‬
‫את חייבת להאמין שהיא בסדר.‬
‫ולתת לזה זמן.‬
‫נו? אמברוז, מה דעתך?‬
‫הצלחנו? הקוסמוס השני הפסיק להתקרב אלינו?‬
‫ובכן, לפי המדידות שלי,‬ ‫נראה שהקוסמוס האחר עדיין מתקרב אלינו.‬
‫עם זאת, הוא לא פשוט ייעלם בן לילה.‬
‫לא. סביר להניח שהוא יאט,‬ ‫ואז ייעצר, ואז יתפוגג.‬
‫אם כל העולם עומד להיחרב בגללי,‬ ‫לא כדאי שנזהיר אנשים?‬
‫עד שנדע יותר,‬ ‫בבקשה, אל תגידי כלום לאף אחד,‬
‫כי זה יגרום לפניקה המונית.‬ ‫-זו לא אשמתך.‬
‫אתה צוחק? זו אשמתי ב-100%.‬
‫אבי הוא ששחרר את ביעותי אלדריץ'.‬
‫נכון, אבל אני המגנט שמושך אותם לכאן.‬
‫אחרת למה שהם יופיעו בגרינדייל?‬
‫לילית?‬
‫היי, חומד.‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫הבאתי לך ארוחת בוקר קטנה.‬
‫נקניקיות בבצק.‬
‫תשמעי, מאז שלוציפר ביקר,‬
‫התינוק אדם, שבדרך כלל רוטן ובוכה קצת,‬
‫שומר על שקט מופתי.‬
‫כן, טוב...‬
‫אדם הקטן הוא פשוט מלאך.‬
‫אם את צריכה אותנו, אנחנו כאן. בסדר?‬
‫הינה ארוחת הבוקר שלך, אגאתה.‬
‫דייסה חמה וטעימה.‬
‫"דייסת עדשים חמה‬
‫דייסת עדשים קרה‬
‫דייסת עדשים בת תשעה ימים בקדרה"‬
‫אחותי המסכנה.‬
‫עודך אבודה אחרי כל החודשים האלה.‬
‫נחזיר אותך אלינו...‬
‫איכשהו.‬
‫סליחה?‬
‫מה אתם עושים בחדר החזרות שלנו?‬ ‫-אנחנו מתכוננים לחזרה.‬
‫סליחה, אבל הזמנו את החדר הזה.‬ ‫-חשבתי שאנחנו הלהקה היחידה בתיכון בקסטר.‬
‫"סטונד פילוסופרס" הזמינו את החדר הזה,‬
‫אז תקפלו את הציוד העלוב שלכם ותעופו מפה.‬ ‫-אני אעיף אותך מפה!‬
‫תיאו.‬ ‫-תיאו.‬
‫חבר'ה...‬
‫יש לי פתרון טוב יותר.‬
‫תגיד.‬
‫וטובי הזה אמר,‬ ‫"תקפלו את הציוד העלוב שלכם",‬
‫ותיאו היה ככה קרוב להחטיף לו.‬
‫ואז הארווי הציע להם להתחרות בקרב להקות.‬
‫מועצת התלמידים תיתן לזה חסות. נכון, ברינה?‬ ‫-כן, נראה לי. אבל...‬
‫סליחה.‬
‫לא יכולתי שלא לשמוע‬ ‫שאתם מתכננים קרב להקות.‬
‫מצאתי את זה לא מזמן בארכיון הספרייה.‬
‫- קרב להקות: סטניק פניק נגד פרד הדס‬ ‫מבוטל -‬
‫הזמנים לא משתנים.‬
‫טוב, זה סגור.‬
‫הגיע הזמן להחזיר את המסורת הזאת.‬
‫קרב להקות. זה יהיה מרגש.‬
‫את יודעת אילו שירים תשירו?‬ ‫-ניק ואני לא חברים במועדון הפחד.‬
‫רק הארווי, רוז ותיאו.‬
‫זה ביעות אלדריץ'?‬
‫זה וינגר טום!‬
‫אבל... הוא מת, לא?‬
‫למי אכפת?‬
‫וינגר טום חזר.‬
‫שלום, חמוד.‬
‫מארי, מה יש?‬
‫הגיעה העת.‬
‫הגבול החוצץ בין החיים והמוות הולך ומיטשטש.‬
‫מארי, מה את אומרת?‬
‫זה ביעות אלדריץ'?‬
‫כן.‬
‫ה"למו" באים.‬
‫"לה רוונן".‬
‫המתים שקמו לתחייה.‬
‫אוי, לא.‬
‫בקושי סיימנו עם הקוסמי, ועכשיו השבים?‬
‫סליחה, וינגר טום הוא ביעות אלדריץ'?‬
‫כל השבים הם ביעות,‬
‫ויש להילחם בהם בחזיתות רבות.‬
‫לאן נלך?‬ ‫-הם יבואו אליכם.‬
‫ועליכם להיזהר כשהמתים יחזרו.‬
‫הם לא כפי שהם נראים.‬
‫הם לא יזכרו הכול.‬
‫ייתכן שהם אפילו לא ידעו שהם מתים.‬
‫אל תרגיזו אותם.‬
‫המתים חייבים להרגיש שהם רצויים.‬
‫אחרת...‬
‫דברים רעים יקרו.‬
‫וכעת עליי ללכת.‬
‫ללכת? לאן?‬
‫למתים יש אווטאר.‬
‫ועליי להתמודד איתו...‬
‫לבד.‬
‫לי טונבה לווה.‬
‫קום.‬
‫לספרי,‬
‫קום!‬
‫שלום, חברה ותיקה.‬
‫טוב לראות אותך, שרי.‬
‫שקרנית.‬
‫אמרי לי, איזה משחק נשחק הפעם?‬
‫אני מאמינה שמשחק הסנט העתיק‬
‫יתאים ביותר בנסיבות האלה.‬
‫בן ז...‬
‫שאני אמות!‬
‫גרינדייל!‬
‫חזרנו.‬
‫בואו נעשה להם גיהינום.‬
‫הארווי! מה לעזאזל אתה עושה?‬
‫איפה השגת את זה?‬
‫מצאתי אותה קבורה בערמת אשפה.‬
‫אבא, לא ידעתי שאתה מנגן בגיטרה.‬
‫אני לא.‬
‫אולי תבזבז את זמנך‬ ‫על משהו מועיל לשם שינוי?‬
‫גבירותיי, צר לי לבשר לכן,‬ ‫אבל שתיכן מזייפות.‬
‫לא אתן למועדון הפחד להשפיל אותי.‬
‫ולמען האמת...‬
‫אתם גרועים.‬
‫המקום הזה לא השתנה הרבה.‬ ‫-סליחה?‬
‫הזמנו את החדר הזה. מי אתם?‬
‫אנחנו "סטניק פניק".‬
‫ואנחנו ניקח את הכלים שלכם כדי להתאמן.‬
‫על גופותינו המתות.‬
‫תכאיבו להם, חבר'ה.‬
‫אנחנו משחקים סנט.‬
‫אתה זוכר את כללי המשחק, ידידי?‬
‫הכלים האלה מייצגים את נשמות המתים.‬
‫כדי לנצח, עלינו להעביר‬ ‫את הכלים שלנו לקצה הלוח...‬
‫לעולם הבא.‬
‫לשלוות עולמים.‬ ‫-אחרת...‬
‫אם תפסידי,‬
‫הם לעולם לא ישובו לקבריהם.‬
‫והחיים והמתים יסבלו לנצח נצחים.‬
‫דודה?‬
‫דודה, הייתי...‬
‫האם זה...‬
‫הוא באמת כאן?‬
‫אדוארד.‬
‫סליחה על ההפרעה, אבל זו...‬
‫סברינה. אני...‬
‫תלמידה מבטיחה מאוד.‬
‫סברינה? גם לבת שלי קוראים סברינה.‬
‫שם מקסים.‬
‫יש לי כל כך הרבה שאלות אליך,‬ ‫כל כך הרבה לספר לך.‬
‫אני לא יודעת במה להתחיל.‬
‫איך...‬ ‫-מספיק. סברינה.‬
‫נניח לכהן הגדול לחזור לעבודתו.‬
‫סלח לנו, אחי.‬
‫סברינה, אדוארד הוא אחד מהשבים,‬
‫כמו וינגר טום.‬
‫רגע, הוא ביעות אלדריץ'?‬
‫התגלמות של הביעות.‬
‫בינתיים,‬ ‫התפקיד שלנו הוא לוודא שירגיש בנוח.‬
‫כפי שמארי אמרה,‬ ‫מסוכן להזכיר למתים את עובדת מותם.‬
‫כמו להעיר מישהו מחלום בלהות.‬
‫מה שחשוב זה שהוא חזר.‬
‫קיבלנו הזדמנות שנייה, סברינה.‬
‫נכון שזה נפלא?‬
‫הספלמנים שוב יחד.‬
‫דודה, דמיינתי אותו אחרת לגמרי.‬
‫הוא נראה לך... נורמלי?‬
‫אדוארד תמיד היה מרוכז בעבודה שלו.‬
‫אדם?‬
‫אדם! איפה אתה? אדם?‬
‫איפה אתה? אדם?‬
‫אדם, בבקשה!‬
‫סלח לי!‬
‫סלח לי...‬
‫"המשרתת יצאה לגינה לזרוק את האשפה‬
‫כשעורב ירד מהשמיים וניקר את אפה"‬
‫במה את משחקת, אחות?‬
‫מי את?‬
‫זו אני, טיפשונת. דורקס.‬
‫רוצה לשחק איתי?‬
‫כן.‬
‫אבל קודם אני רוצה...‬
‫לצאת מהשמלה הזאת. היא...‬
‫דביקה.‬
‫ד"ר סי?‬
‫יקירי?‬
‫יש לי חדשות.‬
‫הילדה, אהובתי, הינה את.‬
‫בסדר. עכשיו...‬
‫אל תיבהל,‬
‫אבל יש סיכוי קלוש‬
‫שהמתים קמים לתחייה.‬
‫אני יודע.‬
‫מה?‬
‫אימא שלי נכנסה לחנות לפני שעה.‬
‫והילדה...‬
‫היא מתה לפני עשר שנים.‬
‫קדימה, אני רוצה שתפגשי אותה. בואי.‬
‫היא...‬ ‫-כן, היא כאן.‬
‫ממש כאן.‬
‫זו היא?‬
‫אימא.‬
‫בסדר.‬
‫אימא,‬
‫אני רוצה שתכירי את אשתי היקרה, הילדה.‬
‫והילדה, אני רוצה שתכירי...‬
‫את אהבת חיי השנייה...‬
‫אימא שלי.‬
‫נעים מאוד להכיר.‬
‫איליין, נכון?‬
‫קראי לי גב' קוסגרוב, יקירתי.‬
‫נראה ש"סטונד פילוסופרס" פרשו,‬
‫אבל להקה אחרת נרשמה.‬
‫רגע.‬
‫"סטניק פניק" זו הלהקה מהעלון‬ ‫שגברת קרטיס הראתה לנו, לא?‬
‫מי אלה, לעזאזל?‬
‫אז, אתם...‬
‫מועדון הפחד?‬
‫כן.‬
‫אתם "סטניק פניק"?‬
‫בכבודנו ובעצמנו, דביל.‬
‫אתה נראה מוכר.‬
‫מה שמך?‬
‫הארווי... קינקל.‬
‫טוב, תמסור ד"ש לאבא שלך, הארווי קינקל.‬
‫אבא, מה הייתה "סטניק פניק"?‬
‫הארווי.‬
‫זו הייתה להקה?‬
‫והיית חבר בה?‬
‫הם היו ילדים מביה"ס שלי.‬
‫הם היו בקטע של הבי מטאל‬ ‫וחיפשו מקום להתאמן בו.‬
‫אמרתי להם שהם יכולים להתאמן אצלי,‬ ‫אז הם צירפו אותי ללהקה שלהם.‬
‫הייתי חבר ב"סטניק פניק".‬
‫לילה אחד הייתי לבד בחנייה,‬
‫ואדם זר הופיע.‬
‫הוא אמר שהוא צייד כישרונות‬ ‫ושהוא שמע על "סטניק פניק".‬
‫שם מגניב ללהקה.‬
‫קליט.‬
‫אם לחבריך יש אפילו חצי מהכישרון שלך,‬ ‫"סטניק פניק" יכולה להיות להיט ענק.‬
‫כן? אתה חושב?‬
‫בהחלט.‬
‫אבל תהילה דורשת מחויבות והקרבת קורבנות.‬
‫קורבן אנושי, ליתר דיוק.‬
‫הרגו אחד מחבריכם.‬
‫עדיף בחורה, וחובה שתהיה בתולה.‬
‫רק בת נוער מתה אחת,‬
‫והזינוק המטאורי שלכם לתהילה יתחיל מייד...‬
‫בקרב הלהקות הקרוב.‬
‫ואני זוכר שחשבתי שנדמה שהשטן, השטן האמיתי,‬
‫הגיע לגרינדייל.‬
‫אני בעד!‬
‫לגמרי, מותק!‬ ‫-כן.‬
‫תשכחו מזה.‬
‫אתם משוגעים.‬
‫אני בחוץ.‬
‫וחשבתי שזה הסוף.‬
‫אבל אז, בשבוע של קרב הלהקות, נערה נעלמה.‬
‫מלכת הנשף.‬
‫פגי לו סימקוקס.‬
‫ואז מצאו את גופתה.‬
‫היא נדקרה ביער.‬
‫לא ידעתי מה לעשות.‬
‫ואולי זה היה טיפשי,‬ ‫אבל הלכתי לאבא של פגי לו‬
‫ואמרתי, "יש סיכוי‬
‫ש'סטניק פניק' מעורבת במותה של פגי לו".‬
‫מה קרה?‬
‫למוחרת...‬
‫חברי "סטניק פניק" לא באו לבית הספר.‬
‫עד הצוהריים כבר פשטה השמועה‬ ‫שהם נשרפו למוות.‬
‫הם נלכדו בצריף עץ שהם עשו בו חזרות.‬
‫ואבא של פגי לו התוודה.‬
‫הוא עשה את זה.‬
‫הוא נעל אותם בפנים.‬
‫שרף אותם בעודם בחיים.‬
‫אני לא מאמין, אבא!‬
‫כוס תה?‬
‫הילדה גם אופה נהדרת.‬
‫טוב, אפייה מרגיעה אותי.‬
‫זה מרגיע אותי כשאני מתוחה.‬
‫גם סנדרה שלך הייתה אופה. נכון, קני?‬ ‫-אימא.‬
‫מי זאת סנדרה?‬
‫יצאנו לפני שנים. זה לא היה רציני.‬
‫לא כמו אריקה.‬
‫או הבחורה הגבוהה ההיא.‬
‫או הבחורה האירית.‬
‫אף אחת מהן, אף לא אחת,‬
‫הייתה טובה דיה לקני שלי.‬
‫לכן נאלצתי להרוג את כולן.‬
‫את יודעת, אימא,‬ ‫נראה לי שהגיע הזמן שכולנו נלך לישון.‬
‫הכנתי לך את חדר האורחים.‬
‫אל תטריחי את עצמך, יקירתי.‬
‫לא, אני אישאר ערה עוד קצת ואקרא ספר.‬
‫לכו, אשכיב את עצמי לישון.‬
‫בסדר. טוב, את יודעת איפה אנחנו.‬
‫אם תצטרכי אותנו, פשוט תצעקי.‬
‫לילה טוב, אימא.‬ ‫-לילה טוב, גברת קוסגרוב.‬
‫לילה טוב.‬
‫אני חושבת שמעולם לא ראיתי אותך מחייך.‬
‫לא חייכתי, ידידתי.‬
‫לא מאז שהנוצרי החזיר אותי מהמתים.‬
‫"קום, לזרוס", הוא אמר.‬
‫והפכתי לאיש שקם לתחייה,‬
‫רדוף על ידי הזיכרונות המבעיתים‬
‫של מה שראיתי בארבעת הימים שבהם הייתי מת:‬
‫נשמות הארורים מתפתלות בייסורים.‬
‫אם כך...‬
‫מדוע הקמת אותם לתחייה?‬
‫כי אלו הזרעים שאני זורע.‬
‫כאב...‬
‫וסבל.‬
‫ביש מזל.‬
‫הפור נפל לטובת השבים.‬
‫האב ספלמן?‬
‫סליחה, אפשר להראות לך משהו?‬
‫איפה היא הייתה?‬
‫בחדר שלי. אני מסתכלת עליה מדי יום.‬
‫אני הבת שלך.‬
‫אני מבוגרת עכשיו.‬
‫אני לומדת בשני בתי ספר:‬ ‫תיכון בקסטר והאקדמיה.‬
‫אני נשיאת השכבה שלי.‬
‫המצע שלי התבסס על היותי מכשפה.‬ ‫-את לא מכשפה.‬
‫מובן שאני מכשפה.‬
‫ומעודדת.‬
‫בתי בקושי בת חודשיים.‬
‫לא.‬
‫אני הבת שלך.‬
‫דיאנה. עליי לדבר עם דיאנה.‬
‫היא לא כאן.‬
‫כי...‬
‫כי היא נפטרה.‬
‫מה איתי?‬
‫אתה מת כבר 16 שנה.‬
‫כמעט 17.‬
‫אבל בדרך נס...‬
‫בדרך ביעות, למען האמת,‬
‫קיבלנו הזדמנות שנייה להכיר זה את זה.‬
‫מדוע שארצה להכיר אותך?‬
‫את לא הבת שלי.‬
‫אבא שלך הוא תיש.‬
‫מה?‬
‫שמעת אותי.‬
‫את תועבה.‬
‫אימך, הזונה בת התמותה, רצתה תינוק.‬
‫היא טענה שלא אוכל לתת לה תינוק.‬
‫אז דיאנה עשתה עסקה עם השטן והזדווגה איתו,‬
‫עם אדון האופל.‬
‫את יכולה לדמיין זאת?‬ ‫היא שכבה עם החיה המטונפת הזאת.‬
‫לא רציתי אותך. מעולם לא רציתי אותך.‬ ‫-אתה לא יודע מה אתה אומר.‬
‫בבקשה! תפסיק!‬
‫אעשה את מה שהיה עליי לעשות ברגע שנולדת.‬
‫צאי מכאן ברגע זה!‬
‫"ליזי בורדן הניפה גרזן קצבים‬
‫וחבטה באימא שלה 40 פעמים‬
‫למעלה בגן עדן, היא תתנדנד‬
‫על הגרדום..."‬
‫אגאתה.‬
‫את עשית לי את זה?‬
‫מה?‬
‫את דקרת אותי?‬
‫הרבה?‬
‫אני זוכרת ששיחקנו.‬
‫לא.‬
‫לא, אני חושבת שהרגת אותי באמת.‬
‫את מכירה את "שלושה עכברים עיוורים"?‬
‫"שלושה עכברים עיוורים‬
‫תראו איך הם בורחים‬
‫כולם רדפו אחרי אשת האיכר‬
‫שחתכה את זנבם בסכין בשר‬
‫ראיתם אי פעם דבר כה מוזר?‬
‫שלושה עכברים עיוורים‬
‫תראו איך הם בורחים‬
‫כולם רדפו אחרי אשת האיכר..."‬
‫דורקס.‬
‫מה את עושה?‬
‫חזרתי, פרודנס.‬ ‫-כן.‬
‫כן, אני רואה.‬
‫תשחקי איתנו?‬
‫"תראו איך הם בורחים‬
‫כולם רדפו אחרי אשת האיכר‬
‫שחתכה את זנבם בסכין בשר‬
‫ראיתם אי פעם דבר כה מוזר?‬
‫שלושה עכברים עיוורים..."‬
‫אני...‬
‫אשמח מאוד לשחק איתך, אחותי.‬
‫"...ראיתם אי פעם דבר כה מוזר?‬
‫שלושה עכברים עיוורים"‬
‫נדודי שינה ארורים. אני אשתה כוס תה.‬
‫גברת קוסגרוב?‬
‫את בסדר?‬
‫אימא קוסגרוב.‬
‫אני לא אימא שלך.‬
‫לא.‬ ‫-אל תקראי לי אימא.‬
‫סליחה.‬ ‫-את מכשפה. נכון, יקירתי?‬
‫קני סיפר לך?‬ ‫-הוא לא היה צריך לספר.‬
‫אימא יודעת דברים‬ ‫על הזונות שהבן שלה הולך אחריהן.‬
‫אתן מכשפות, כולכן.‬
‫את מכאיבה לי קצת.‬
‫את מנסה לגנוב את הילד הקטן שלי.‬
‫את לא ראויה לבן שלי.‬
‫אישה סוטה, מרושעת, חסרת מוסר!‬
‫לפחות אני עדיין בחיים, חתיכת גוויה מהלכת!‬
‫מה?‬
‫אופס.‬
‫גברת קוסגרוב! גברת...‬
‫מה קורה כאן?‬
‫הילדה! אימא!‬
‫קני!‬
‫ד"ר סי, הצילו!‬ ‫-תעזור לי.‬
‫עצור אותה!‬
‫הוא נרגע עכשיו. הוא הלך לנוח.‬
‫דודה, זה היה נורא.‬
‫הוא אמר לי דברים איומים.‬
‫הוא אמר ש...‬
‫הוא לא אבא שלי.‬
‫אדוארד אמר את זה?‬
‫והדבר הכי נורא הוא ש...‬
‫הוא צודק.‬
‫הייתי תינוקת כשהוא מת.‬
‫הוא הכיר אותי...‬
‫חודשיים?‬
‫למה שיהיה לו אכפת ממני?‬
‫למה שיהיה לי אכפת ממנו?‬
‫מה עכשיו, לכל הרוחות?‬
‫קני, שחרר אותי!‬
‫קני, תקשיב לאימא שלך!‬
‫בסדר, דיברתי עם זלדה,‬
‫והיא אמרה שאנחנו צריכים להשאיר אותה כלואה‬
‫ולנסות לא להרגיז אותה,‬
‫ולקוות שממבו מארי‬ ‫תביס את ביעות אלדריץ' הזה.‬
‫היא זונה מטונפת!‬
‫קני!‬
‫כן, עכשיו אני ממש רוצה שהיא תמות שוב.‬
‫למה זימנת אותי לכאן, לילית?‬
‫ראשית, אני רוצה לשאול:‬
‫אתה שומע את זה?‬
‫קול של תינוק בוכה?‬
‫איני שומע שום דבר כזה.‬
‫צר לי שלוציפר דן אותך לחיי אלמוות.‬
‫הייתי שמח להרוג אותך בעצמי.‬
‫הלוואי שהיית הורג אותי.‬
‫ואני רוצה לסיים את זה, קאליבן.‬
‫עכשיו, ולצמיתות.‬
‫אבל אני זקוקה לעזרתך לשם כך.‬
‫בשמחה.‬
‫אבל אף אחד מאיתנו לא יכול‬ ‫לשבור את קללתו של לוציפר.‬
‫זה נכון.‬
‫הנשק היחיד שיכול להרוג מישהו‬ ‫שקולל בחיי נצח‬
‫הוא החנית של לונגינוס.‬
‫החנית שניקבה את צידו של הנוצרי‬ ‫כשהיה תלוי על הצלב.‬
‫הקנטוריון של גולגולתא נמצא בגיהינום‬ ‫ושומר על החנית הזאת.‬
‫לך אליו.‬
‫הבא לי את החנית, בבקשה.‬
‫ואני אשים קץ לסבלי.‬
‫הסירי דאגה מליבך.‬
‫אז בזמן שהתמודדתי עם אבי המנוח,‬
‫להקת רוק שטנית מהגיהינום‬ ‫הזמינה אתכם לדו-קרב?‬
‫אולי פשוט נפרוש מקרב הלהקות?‬
‫חבר'ה,‬
‫אנחנו לא צריכים לפרוש.‬
‫גברת מיקס אמרה לי‬
‫שמצאו את גופותיהם המרוטשות‬ ‫של חברי "סטונד פילוסופרס"‬
‫במכולת אשפה מאחורי בית הספר.‬
‫ביטלו את קרב הלהקות.‬
‫אלוהים.‬
‫לפחות יצאנו מזה.‬
‫היית מת, קינקל.‬
‫קרב הלהקות לא מבוטל.‬
‫לא ירמו אותנו שוב.‬
‫ויש לנו מקום מושלם.‬
‫ממש מול שערי הגיהינום.‬
‫השופטים שלנו יהיו החיים והמתים.‬
‫תשכח מזה, טראש. אנחנו בחוץ.‬
‫לא נכון.‬
‫כי אנחנו מחזיקים באבא שלך.‬
‫וכשתפסידו בקרב הלהקות,‬
‫אנחנו נזכה בעושר ובתהילה,‬
‫ואבא שלך יתפוס את מקומנו בגיהינום,‬ ‫כראוי למלשין מסריח.‬
‫אבא?‬
‫אבא, אתה כאן?‬
‫הארווי.‬
‫הם לקחו את אבא שלי.‬
‫לא נוותר, הארווי.‬
‫וגם לא נפסיד בקרב הלהקות.‬
‫תיאו, אנחנו לא תחרות‬ ‫ל"סטניק פניק" כלהקת מטאל.‬
‫אז לא ננסה להתחרות בהם.‬ ‫נתמקד במה שאנחנו טובים בו.‬
‫אני חושב שיש לי שיר מושלם.‬
‫אבל צריך עוד זמר.‬
‫אתה חושב על רובין?‬
‫לא התכוונתי להגיד כלום,‬
‫אבל אני מתגעגעת אליו.‬
‫אם ככה...‬
‫סברינה, את מכירה לחש‬ ‫לזימון הובגובלינים מהיער?‬
‫זה כמו לשאול‬ ‫אם שייקספיר כתב את "חלום ליל קיץ".‬
‫ברור שאני מכירה.‬
‫בינתיים, הארווי,‬
‫אמרת שלוציפר הציע ל"סטניק פניק"‬ ‫עסקה בזמנו, לא?‬
‫כן, ככה אבא שלי אמר.‬
‫בסדר. אנסה לגלות פרטים מאבא שלי.‬
‫מה אתה יודע על "סטניק פניק"?‬ ‫-הייתי האמרגן שלהם.‬
‫למיטב זיכרוני, הם אכזבו אותי ונשרפו למוות,‬ ‫אז גררתי אותם לגיהינום‬
‫כעונש על רצח הנערה המתוקה והמסכנה‬ ‫פגי לו סימקוקס.‬
‫טוב, הם חזרו לעשות צרות בגרינדייל.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫הודות לביעות אלדריץ' האחרון, השבים,‬
‫הגיהינום הפך למסננת.‬ ‫נשמות נמלטות על ימין ועל שמאל.‬
‫אני מטפל בזה.‬
‫אז תחזיר את "סטניק פניק"?‬
‫לא, אתן להם להישאר.‬
‫שיתפרעו קצת, יבלו.‬ ‫אני עדיין מעריץ של המוזיקה שלהם.‬
‫אתה יודע, יחסית לנסיך השקרים,‬ ‫אתה שקרן ממש גרוע.‬
‫אתה לא יכול להחזיר אותם לגיהינום, נכון?‬ ‫-אל תהיי מגוחכת.‬
‫הם חלק מהשבים.‬
‫עד שהאלוף שלהם יובס,‬ ‫אתה לא יכול לעשות כלום בקשר אליהם.‬
‫נהפוך הוא. אני שוב האמרגן שלהם.‬
‫"סטניק פניק" חטפו את אבא של הארווי,‬ ‫שלא עשה שום דבר רע.‬
‫הוא הלשין עליהם, ואני מתעב מלשינים.‬
‫לפחות תשכנע אותם לשחרר את מר קינקל?‬ ‫-למה שאעשה את זה?‬
‫כי...‬
‫כי אני הבת שלך, ואני מבקשת ממך.‬
‫בת?‬
‫את לא הבת שלי.‬
‫לא אעזור לך.‬
‫למעשה, אם "סטניק פניק" ינצחו,‬ ‫אתן להם בונוס:‬
‫יכולת לזמן ולהבעיר אש תופת.‬
‫למה שתעשה את זה?‬
‫כדי שהם יוכלו לשרוף את גרינדייל‬ ‫כפי שהם עצמם נשרפו בשיא פריחתם.‬
‫עכשיו הסתלקי!‬
‫יום מוות שמח, לילית.‬
‫הקטה,‬
‫תני לי את הכוח לעשות את מה שעליי לעשות.‬
‫לילית!‬
‫מה את עושה?‬
‫מכפרת על חטאי.‬
‫האחות זלדה,‬
‫המתים רודפים אותי.‬
‫הם רודפים את כולנו.‬ ‫אחד השבים נעול במשרד שלי.‬
‫ברגעים אלה ממש ממבו מארי נלחמת‬ ‫בבעל בריתם של הביעותים, לזרוס בן האלמוות.‬
‫לזרוס?‬
‫האיש שקם לתחייה נמצא כאן,‬
‫בגרינדייל?‬
‫הוא עומד מאחורי כל זה.‬
‫ועד שמארי תביס אותו, המתים ימשיכו לחזור.‬
‫את יודעת איפה האיש שקם לתחייה נמצא?‬
‫קודם כול, אני ממש לא מנסה לזלזל‬ ‫במועדון הפחד כלהקה,‬
‫אבל אם הם יתחרו‬ ‫בלהקת הבי מטאל מהגיהינום כמו "סטניק פניק"...‬
‫הם יובלו כצאן לטבח.‬
‫למרבה הצער, כן.‬
‫אנחנו יכולים להשיב להם באותה מטבע,‬ ‫אבל נצטרך משהו מיוחד באמת.‬
‫לוציפר בעצמו נתן לי את הרעיון.‬
‫"סטניק פניק" רוצים לנקום בגרינדייל‬ ‫כי הם נשרפו למוות.‬
‫טוב, אתם יודעים מי עוד כנראה רוצה לנקום?‬
‫פגי לו סימקוקס.‬
‫בדיוק.‬
‫אבל אנחנו חייבים למהר.‬
‫מאיפה כל הילדים האלה הגיעו?‬
‫חלקם אפילו לא נראים חיים.‬
‫אלוהים.‬
‫זה אבא שלי.‬
‫חייבים להוציא אותו משם.‬ ‫-ונוציא אותו.‬
‫הארווי, השיר שלנו יהיה מעולה.‬
‫זכור את התוכנית של סברינה.‬
‫אף אחד לא יגרור את אביך לגיהינום.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫אתה מתחרט שהסכמת לזה?‬
‫לא, ממש לא.‬
‫כלומר, גם אם זה לא אומר שאנחנו...‬
‫חוזרים להיות זוג.‬
‫אני תמיד מוכן לעזור לך, תיאו.‬
‫מי מוכן להופעה לוהטת?‬
‫אני יודע שבאתם לראות את קרב הלהקות,‬ ‫פריקים מוזרים שכמותכם,‬
‫אז בואו נתחיל במסיבה.‬
‫מה אתם אומרים?‬
‫נתחיל באחת הלהקות החביבות עליי.‬ ‫הם רקובים עד העצם,‬
‫קבלו את "סטניק פניק"!‬
‫- מלכת הנשף, פגי לו סימקוקס -‬
‫היי.‬
‫אנחנו מועדון הפחד.‬
‫אנחנו מתיכון בקסטר.‬
‫קדימה. אתה יכול.‬
‫בואו תצטרפו אלינו לטיול קטן.‬
‫מתחילים.‬
‫נכון שזה היה כיף?‬
‫אבל אני חושב שהתוצאה ברורה. המנצחים הם...‬
‫הקרב לא נגמר, לוציפר.‬
‫את לא מוותרת, נכון?‬
‫אף פעם.‬
‫בסדר גמור.‬
‫יש לנו להקה אחת אחרונה.‬
‫תוספת מאוחרת. קבלו את...‬
‫אנחנו "האימהות האפלות",‬
‫אז תתכוננו להתפרע!‬
‫סליחה.‬
‫אתם באמצע משחק.‬ ‫-כן.‬
‫ואני מנצח.‬
‫אז מדוע את מפריעה לנו?‬
‫אני מבקשת ממך חסד.‬
‫לזרוס, האיש שקם לתחייה...‬
‫התינוק שלי מת, אתה מבין?‬
‫תוכל להחזיר אותו, בבקשה?‬
‫אם אין לך גופה,‬ ‫אני חושש שלא אוכל לעזור לך.‬
‫כמה מצער.‬
‫תורי.‬
‫אם אגלגל שלוש או יותר,‬
‫אנצח.‬
‫והחיים והמתים...‬
‫ידורו לנצח בכפיפה אחת ויסבלו,‬
‫ויזינו את הריקנות בבואה.‬
‫לא!‬
‫כן.‬
‫ניצחתי.‬
‫תמות, מניאק!‬
‫איך זה ייתכן?‬
‫לזרוס הוא בן אלמוות.‬
‫החנית של לונגינוס עזרה להרוג את הנוצרי,‬ ‫שהקים לתחייה את לזרוס.‬
‫אם היא יכולה להרוג את הנוצרי,‬
‫היא יכולה להרוג‬ ‫את אחד הניסים האחרונים שלו.‬
‫תודה, לילית.‬
‫לא עשיתי את זה למענך.‬
‫ואף על פי כן,‬
‫היום החיים והמוות יזכו בניצחון על השבים.‬
‫ואת...‬
‫את תקבלי...‬
‫לא את החסד שביקשת,‬
‫אבל חסד.‬
‫בסדר. תירגעו.‬
‫זה היה מאוד...‬
‫אנחנו "האימהות האפלות",‬
‫ונתנו בראש לקרב הלהקות הזה!‬
‫בואו נשמע אתכם!‬
‫האימהות האפלות!‬
‫שרת היטב, בת כוזבת.‬
‫לך לעזאזל, אבא כוזב.‬
‫נראה לי שאלך.‬
‫אבא!‬
‫אבא.‬
‫אבא!‬
‫אבא, אתה בסדר?‬
‫הארווי,‬
‫היית מדהים.‬
‫אז ניצחת את האיש שקם לתחייה?‬
‫לילית מילאה תפקיד מכריע בניצחוננו.‬
‫היא הייתה עסוקה.‬
‫ועכשיו?‬
‫עכשיו אני חוששת‬ ‫שכשאוביל את המתים בחזרה לקבריהם,‬
‫איאלץ להישאר איתם.‬
‫להישאר?‬
‫מארי, זה מגוחך.‬
‫למה שתישארי איתם?‬
‫אני לא כפי שאני נראית.‬
‫ממבו מישל מארי לה פלר אינו שמי האמיתי.‬
‫אז מי ומה את בדיוק?‬
‫אני...‬
‫הברון סמדי,‬
‫לאו רב עוצמה מהאיטי.‬
‫אביהם הכול-יכול של הגדה לאו,‬
‫רוחות המוות והלידה מחדש.‬
‫כל הזמן הזה?‬
‫כן.‬
‫אבל עכשיו‬ ‫שהבלבול הגדול בין החיים והמוות נפתר,‬
‫הגיע הזמן שאחזור לעולם התחתון.‬
‫אבל כשתגיעה שעתך לעזוב‬ ‫את החיים האלה ולעבור לעולם הבא‬
‫אהיה שם.‬
‫ואם תזדקקי לי לפני כן,‬
‫שקשקי את זה,‬
‫ואשמע אותך.‬
‫ואבוא אלייך.‬
‫תודה.‬
‫אבל קשה לי להאמין‬ ‫שארצה ממך טובות מיוחדות, הברון סמדי.‬
‫או איך שלא קוראים לך.‬
‫זלדה.‬
‫דורקס.‬
‫זו החברה שלנו,‬
‫ממבו מארי.‬
‫היא תיקח אותך למקום שבו...‬
‫למקום טוב יותר בשבילך.‬
‫אני לא רוצה ללכת, פרודנס. רק עכשיו חזרתי.‬
‫אני יודעת.‬
‫אני לא רוצה למות.‬
‫המוות אינו קיים באמת, אחותי.‬
‫נשוב ונהיה יחד בקרוב.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫בואי איתי, שרי.‬
‫פרודנס?‬
‫למה אני בכותונת משוגעים? מה קרה?‬
‫אגאתה?‬
‫מה?‬
‫אגאתה, זאת את?‬
‫דורקס הייתה כאן?‬
‫היא אמרה משהו מוזר.‬ ‫היא אמרה שהיא סולחת לי.‬
‫אבל על מה?‬
‫אני אגיד לך.‬
‫אבל קודם אשחרר אותך מהכותונת, אחותי.‬
‫מה עשיתי?‬
‫זה בסדר.‬
‫על מה?‬ ‫-זה בסדר.‬
‫בואי הנה. זה בסדר.‬
‫אז כשאבא שלי יתעורר,‬
‫הוא לא יזכור כלום?‬
‫לא, הוא יחשוב שזה היה חלום.‬
‫תודה, אחי.‬
‫ותודה על מה שעשיתם בקרב הלהקות.‬
‫טוב, כדאי שאחזור ליער.‬
‫רובין...‬
‫נבהלתי ואמרתי לך ללכת.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני יודע שזה לא הוגן מצידי...‬
‫לבקש ממך שתישאר...‬
‫אבל תישאר?‬
‫תיאו...‬
‫זה כל מה שרציתי אי פעם.‬
‫אימא.‬
‫אדם?‬
‫הייתכן?‬
‫סופריסקן מון!‬
‫אלה דה קקליקה‬
‫נו מורי ז'יסקסקה מטונן!‬
‫מי ייתן וכפות רגליכם לא ידעו עוד סבל.‬
‫חזרו לקרקע שממנה באתם‬
‫ושובו לנוח בגינן.‬
‫נאן גינן מטה יה, סה נאן גינן מפרלה.‬
‫לא זכית להיפרד מאבא שלך, סברינה.‬
‫הוא לא היה אבא שלי.‬
‫לא באמת.‬