Hvad ser du bag denne mur? Se det for dig.
Brug din fantasi.
Det, jeg ser, er en lille by i Midtvesten.
En håndfuld kirker. Et par kroer, hvor landmændene kan svire.
Måske en frisørsalon, hvor konerne kan få sat deres hår.
Jeg besøger den slags byer. De folk sørger for, at vi får profit.
De sender os din løn.
Jeg laver film, Judy. Men det er dit job at skænke de folk drømme.
Økonomien ligger i ruiner, og de betaler for dig.
Og nu skal jeg sige dig noget.
I alle de byer er der en pige, som er smukkere end dig.
Måske har de en lidt smallere næse.
De har pænere tænder. Eller de er højere.
Eller tyndere.
Men du har noget, ingen af de smukke piger har.
Ved du, hvad det er?
Nej, mr. Mayer.
Du har stemmen.
Måske vil den føre dig til Oz.
Et sted, som de smukke piger aldrig vil komme til.
Og dog hører jeg, at du er utilfreds.
Nej, ikke utilfreds. Jeg har bare brug for lidt mere tid.
-Tid? Til hvad? -Det ved jeg ikke.
Måske til at gå i biografen, ligesom de andre piger gør.
Når de andre bliver voksne, bliver de kassedamer,-
-landmandskoner og skolelærere.
De vil få ru hænder af at skure og skrubbe.
Er det det, du vil, Judy? Vil du bare være husmor?
Vil du bare være mor?
Derude ville du skulle gemme din stemme væk, glemme alt om den.
Men her hos os, hos din filmfamilie,-
-vil den stemme indbringe dig en million, inden du er fyldt 20.
Alle de almindelige piger bliver elsket på en måde.
Jeg kan godt forstå, du kan føle dig tiltrukket af deres små liv.
De er ikke så farlige, ikke så spændende.
De er, hvor de hører til.
Måske føler du, at du er ligesom dem.
Men det er du faktisk ikke. Du lever i en helt anden verden.
De ligner bare dig.
Men hvis du gerne vil ud og være som dem,-
-er det din egen beslutning.
Så tager vi afsked, og du kan gå ud ad porten.
Jeg kan love dig for, at al hverdagen er derude.
Resten af Amerika venter bare på at opsluge dig og glemme alt om dig.
Som en regndråbe i havet.
Hvem tager sig af den? Hvem bemærker den?
Jeg bliver da hos filmselskabet. Alle piger drømmer om at være Dorothy.
Jeg er ked af det, hvis ... Jeg har ikke sagt det til nogen.
Du er min øjesten, Judy.
-Hvem har vi ellers haft inde? -Shirley Temple.
Alle elsker Shirley. Lad os se, om Judy kan måle sig med hende.
-Joey, er du nu vokset igen? -Det er jeg vel.
Kan du ikke bare få det overstået i ét hug på en weekend?
Det kræver nye bukser for hver tomme.
Far siger, vitaminerne får mig til at vokse.
Så hold dig fra dem. Det var min spøg.
Det er skønt at have en søn, som kan bære sin mor ud til bilen.
-Lorna, lad mig se dig. -Hvad begynder vi med?
-Det sædvanlige. Er det fint? -Ja.
-Du ser smuk ud, skat. -Jeg har Deres penge.
Fansene bliver ellevilde.
Der er 150 dollars. Nok ikke helt, hvad De er vant til.
Jeg siger tak. Det gør jeg.
-Er I klar? -Ja.
-Så følg med mig. -Kom.
-Nå, folkens ... -Bare gør ligesom i New York.
-Giv en varm velkomst til ... -Så går vi ind.
Har I det godt i aften?
... den legendariske Judy Garland!
Jeg har noget særligt med til jer i aften. Mine børn.
Sikke en lang rejse. Jeg beklager, vi kommer så sent.
-Går det godt, Georgie? -Ja tak, miss Garland. Og Dem?
Jeg strider mig videre. Er der kommet nogen beskeder?
-Det tror jeg ikke. -Må jeg bede om min nøgle?
Jeg skal lige tale med mr. Horowitz. Øjeblik.
Må vi få roomservice? Jeg fik ingen aftensmad.
Selvfølgelig, skat.
-Miss Garland ... -Nej, kald mig endelig Judy.
-Kan vi tale sammen? -Vi trænger sådan til at sove.
-Sig til Peter, hvad du vil have. -En hamburger og pommes frites, tak.
Og jeg trænger til en skål suppe. Og en vodka på is.
Nej, glem suppen. Jeg er for træt til at løfte skeen.
Jeg beklager, men Deres suite er blevet frigivet.
Hvad mener du?
Er den ikke stadig en del af bygningen? Er den forsvundet?
Deres konto var i restance.
Nej, det tror jeg ikke er tilfældet.
-Værelset blev frigivet. -Giv os det igen. Vi skal sove.
-Er alt i orden? -Nej, skat. De mænd har svigtet os.
Så vi strander her og ikke engang kan skifte sokker.
-Alle Deres ting er opmagasineret. -Jeg kunne bo hvor som helst.
Men jeg valgte dette hotel.
Nu vil jeg ikke lade min værste fjende bo her.
-Skal vi ikke bare gå? -Det er skandaløst.
Kom, skat.
-Du må ikke falde i søvn nu. -Nej nej, det her er de andre.
-Hvor skal vi hen? -Til Roosevelt.
-Boede vi ikke der sidste år? -Jo, men de kan lide os.
Mor ...
Er De sød at køre mod Brentwood?
Joe, ring lige på, skat.
-Vil du bo her? -Nej.
Og de bliver kun i nat.
-De skal i skole i morgen. -Bare rolig, de sov i taxaen.
Taxaen i aften har nok kostet mere end et hotelværelse.
-Hvad gør du i morgen aften? -Med hvad?
Du tirrer mig, Sid. Spørg ligeud.
-Hvor skal mine børn sove i morgen? -Hvor jeg siger, de skal.
Hej, skat. Er der noget galt?
-Jeg kan ikke falde i søvn. -Vil du have et glas mælk?
-Kom her. -Bare gå i seng. Vi kommer med mælk.
-Hvor er krusene? -Jeg har flyttet dem.
-Nu står de, hvor glassene stod. -Tåbeligt.
-Kan du ikke få en rolle i noget? -Jeg er upålidelig.
Og ingen vil forsikre mig.
Dem, der kan lide mig, siger det ligeud.
-Men ellers tak for tippet. -Hold mig udenfor.
"Judy, bare overlad alt til mig."
"Så vender succesen tilbage."
"Hvor er hun, Sid? Er hun syg? Kommer hun i dag?"
"Hvor er stjernen? Vi må sagsøge jer begge to."
"Hvorfor beskytter du hende, Sid? Hvad foregår der?"
-Klap i. -Du kommer klokken et om natten ...
Ja, jeg ved godt, de burde være i seng.
Men ingen vil betale for at se mig om eftermiddagen.
Jeg må arbejde for at skaffe ting til dem.
De har brug for at gå i skole og få deres søvn.
-Skide være med det. Skaf en taxa. -Jeg vil have dem hele skoleåret.
-Det bliver over mit lig. -Det ville ikke overraske nogen.
Giv mig mælken.
Giv mig mælken!
Er det ikke lidt for sent?
Du kan selv finde ud.
Er De sød at køre til denne adresse?
Tak.
Fantastisk hus.
-Så kom hun jo. -Kommer jeg for tidligt?
-Du ser blændende ud. -Liza, skat. Hvor er du smuk.
-Tænk, at du kom! Hvad laver du her? -Jeg ville se dig, skat.
-Hvor længe bliver du i L.A.? -Det ved jeg aldrig. Nu om dage.
-Jeg har premiere om to dage. -Har du det? Virkelig?
Hvordan har du det så?
Jeg kan mine replikker. Og tonearterne ligger godt til mig.
-Er du ikke det mindste nervøs? -Skulle jeg da være det?
Jeg mener ... Nej.
Nej.
Vi var på vej på natklub. Vil du med?
Nej. Tag I to bare afsted. Vi ses senere.
Undskyld, den her er til dig.
Verdens største entertainer kan da ikke stå her uden en drink.
Er Frank Sinatra her?
Frank er alle tiders, men han er ingen Judy Garland.
Det nager ham nok.
-Jeg hedder Mickey. -Judy.
-Bor du i Los Angeles, Mickey? -Jeg bestyrer en bar i New York.
Jeg er på forretningsrejse.
Mikser du dine egne cocktails?
Vi sælger sprut og stiller en masse mixere frem,-
-så man kan opfinde sin egen cocktail.
Det er sjovt. Folk drikker mere, fordi de vil være med på dillen.
Man skal jo have ambitioner.
Det har jeg prøvet. Men jeg fik sådan en slem hovedpine af dem.
Her er mit kort, hvis du vil kreere en Judy Garland-martini.
Mr. Mickey Deans.
Har du børn, Mickey?
Nej.
Lad være med at få det. Så må du leve med hjertet udenpå.
Få dig en hobby i stedet. Canasta eller ornitologi.
-Jeg spiller klaver. -Gør du?
Spiller du noget instrument, eller synger du kun?
-Om jeg kun synger? -Undskyld, det lød helt forkert.
Gennem hele min barndom sov jeg fem timer.
Utroligt, at jeg lærte at spise med kniv og gaffel og spille på violin.
Ny plan. Vi tager over til Andy. Vil du med?
-Jeg vil nok hellere blive her. -Men du kender jo ingen.
Alle lader til at kende mig.
Jeg kan bedst lide at blive længere end fem minutter. Gå I bare.
-Mor? -Jeg klarer mig. Gå nu bare.
Jeg elsker dig.
-Jeg elsker dig. -Jeg elsker også dig.
-Voila. -Et mesterværk.
Hvad så nu?
Det må du ikke.
-Skal jeg spille lidt? -Ja, gerne.
Jeg skal ingen steder.
Hvis du ikke kan lide det, så smid en drink i hovedet på mig.
Stol trygt på det.
-Vil du være med? -Gu vil jeg ej.
Jeg er publikum.
Du spiller rigtig godt.
Det var virkelig hyggeligt.
Vi er da ikke færdige, vel?
Det håber jeg ikke.
Når du gerne vil se mig, så bare slå hælene sammen tre gange.
Spis nu bare lidt.
Jeg ved ikke rigtig ...
Hvor smager de godt!
Du må binde mine hænder fast til stolebenene.
Men så ville jeg nok bare snuppe dem med munden.
-Hov hov, det er mine. -Vil du se, om jeg kan klare en hel?
Mickey.
Er vi kærester?
Bare så jeg ved, hvordan jeg skal se på dig.
Jeg tror bare, det er et venskab, som måske vil udvikle sig til mere.
Jeg må spørge mr. Mayer. Vi er vist bare venner.
Jeg kysser dig ikke, hvis det er det, du fisker efter.
-Bare synd for dig. -Helt enig.
Efter en mundfuld løgringe siger jeg også nej tak.
Ingen burgere. Mr. Mayer har forbudt, at du spiser noget af maden.
Jeg er ærlig talt meget sulten.
-De her tager den værste sult. -Nej, jeg skal have søvn i aften.
Halpert giver dig noget at sove på. Ned med dem.
-Så må I godt begynde. -Lad hende få bare én bid.
Vi kan ikke have en Dorothy, som tager på under indspilningen.
Tag en bid til, mr. Rooney.
Rigtig fint.
Alle tiders, Judy!
Det var Sids advokat.
Han vil have dem fra søndag til fredag hele skoleåret.
-Nej. -Han påstår, du er hjemløs.
Har han råd til en advokat? Han tjener ikke flere penge på mig.
Hvor bor du?
Jeg elsker mine børn og tager mig af dem.
-Hvor sov du i nat? -Hos en ven.
-Kan børnene få lov at bo der? -Jeg har ikke noget hjem.
Jeg kan ikke få en manager.
"Kom bare og tag ti procent af min gæld!"
Du ved, hvad jeg vil sige. Du ville tjene godt på London.
-De er vilde med dig. -Englænderne er gale.
Hvis du tjener penge igen, kan Sids folk ikke ramme dig.
Lorna elsker London.
Søde ven. Domstolen lader dig ikke tage dem med ud af landet.
Så jeg skal forlade mine børn for at tjene penge til at bo hos dem?
Jeg ved godt, det er hårdt. Men du må tage situationen alvorligt.
Det kan jeg ikke.
Tak.
Gudfader!
Så er du ikke hjemme til jul.
Problemet er, at jeg lige nu ikke har en skorsten til julemanden,-
-så det dur ikke for jer børn.
Men jeg kommer nytårsaften.
Joey. Joe!
Skat, jeg må få styr på det her,-
-så jeg kan se jer hver eneste dag.
Men det kræver lidt penge.
-Hvor skulle vi så bo? -Jeg køber et nyt hus til os tre.
Så find dig ikke for godt til rette. Jeg kommer direkte tilbage efter jer.
Det gør jeg.
Eller måske ...
... kunne jeg ...
... bare gemme mig derinde ...
... sammen med Nibbles.
Der er god plads herinde.
Jeg kan få opført et badeværelse.
-Må jeg godt det, Joe? -Det ville være alle tiders.
Måske bliver jeg bare her så.
-Vil I besøge mig en gang imellem? -I Joeys skab?
Ja, hvorfor ikke? Der er plads til tre.
Så kom ind!
Skal vi spille tennis? Banen er lige derovre.
Hvor er der dejligt herinde.
Jeg ville frygtelig gerne blive.
Goddag, skat. Goddag.
-Jeg elsker dig. -Jeg elsker også dig.
-Velkommen til The Picador. -Tusind tak.
Tak.
-Velkommen, miss Garland. -Tak.
Der er hun jo! Den fabelagtige Judy Garland.
-Bernard Delfont. Goddag. -Jeg er så betaget af London.
-Det er mit andet hjem. -Fremragende. Kom med mig.
Goddag. Rosalyn Wilder. Jeg er Deres assistent i London.
-Hvor er her smukt. -Vi har et program til Dem.
-Hvor gammel er du? -Jeg er 28.
-Her er en smule småkoldt. -Det beklager jeg dybt.
-Jeg får straks en til at se på det. -Tak.
Alle andre steder river de alt ned og bygger noget helt nyt.
Når jeg kommer igen året efter, aner jeg ikke, hvor jeg er.
I London nøjes man med et nyt lag maling.
-Vi er nok temmelig gammeldags. -Det kan jeg skam godt lide.
Jeg kan godt lide det. Det giver ro i sjælen.
Ring endelig. Jeg lægger mit kort her.
Ved siden af programmet.
Jeg havde skam ikke glemt programmet.
-Tusind tak for alt. -Vi ses i morgen tidlig.
Tak. Godt, så er vi her.
Er det her? Mener du det?
Vi afholder alle vores prøver her. Akustikken er vidunderlig. Denne vej.
Det lyder bekendt.
Det er orkesterleder Burt Rhodes. Det er Judy.
Det er mig en ære. Jeg har beundret Dem gennem lang tid.
Ham kan jeg godt lide. Ham beholder vi.
-Hele byen taler om Dem. -Lad os nu ikke dvæle ved det.
Der er fuldkommen udsolgt.
Miss Garland? Har De brug for noget, eller skal vi springe ud i det?
Luftfugtigheden her er ikke god. Det er vist ikke en god idé at øve.
-Jamen så ... -Du forstår mig. Ikke, skat?
Så kan vi tale om orkestrets placering.
Okay.
Jeg sidder her. Og markeringen der er scenen.
-Godt. Og hvor er publikum? -Omkring jer. På alle tre sider.
-I ét niveau? -Fire.
-Carnegie Hall har vel flere planer? -Fem.
Vi kan godt tale om sange, hvis du vil.
-Ønsker De at ændre arrangementerne? -Nej.
-Er der så noget at tale om? -Skat, det er helt op til dig.
Jeg har ikke behov for det.
-Judy, premieren vil blive anmeldt. -Ja.
-Selvfølgelig. -Det er i morgen.
Jeg vil gerne hvile mig.
Hej, det er Judy. Er børnene hjemme?
Sig, at jeg har ringet og prøver igen samme tid i morgen.
De må gerne sidde klar, næste gang jeg ringer.
-Godaften, miss Garland. -Godaften.
-Hvad er klokken? -Tre om natten.
Er der noget, De trænger til?
Jeg har lidt svært ved at falde i søvn.
Et glas varm mælk måske?
Ja.
-Tak. Det giver jeg en chance. -Jeg kommer straks med det.
Tak.
-Er hun ankommet? -Nej, ikke endnu.
Hun kommer for sent.
Judy?
Judy, det er Rosalyn. Hvordan har du det?
Jeg har det ikke så godt.
-Ved du, hvad klokken er? -Jeg har det ikke godt.
Hvad fanden er det for en lås?
Når jeg låser en dør, skal den forblive låst.
Det forstår jeg godt.
Det er Vivian. Hun tager din temperatur.
Tag en slurk.
Ræk tungen ud.
Pres læberne sammen, søde.
-Hvad siger prognosen? -Ingen pletter, ingen feber.
Nu laver jeg smukke, røde læber.
-Hvad synes du om den her? -Den er meget flot.
Jeg lægger sølvstøv på kinderne. Du bliver drønflot.
-Er du sygeplejerske, eller hvad? -Ja, det kan vi godt sige.
Tag den ene arm. Du kan give hende resten på i bilen.
Opsedasse. Et ben i. Sådan.
Sko.
Hov hov!
Du ser strålende ud.
-Godt så.... -Vi glæder os til at vise dig frem.
-Jeg havde det skrækkeligt før. -Du kører hårdt på.
-Du er under stort pres. -Siden jeg var to.
-Judy Garland, født i en kuffert. -Det plejer jeg at sige.
-Vent lidt, hvad ... -Der er premiere i aften.
Selvfølgelig.
Så er vi nede.
Hej, skat.
Tak. Lad os venligst komme forbi.
-Hej, Judy. De er til dig. -Hvor er de smukke.
-Du betyder så meget for mig. -Undskyld, men Judy er forsinket.
Gør venligst plads, tak.
Det er lige heroppe.
Så er det nu.
-Hvad er der galt? -Jeg kan ikke.
Nej nej, hvad mener du? Publikum venter på at høre dig synge.
-Min mund er tør. -Hør nu efter.
-Jeg kan ikke. -Du klarer den.
Ind med dig.
-Vi elsker dig, Judy! -Jamen dog!
Jeg elsker også dig. Jeg elsker faktisk hele denne by.
Men du er noget ganske særligt.
Første gang jeg sang på en scene, var jeg kun to år gammel.
Min far måtte hive mig af scenen med vold og magt.
Da jeg havde sunget den samme sang fem gange i træk.
Næh, vi har søreme et orkester.
Så kan vi lige så godt sætte dem i sving.
-Judy? -Ja.
Klubben lukker nu.
Okay.
Det haster ikke. Bare giv dig god tid.
-Er der noget, du trænger til? -Nej.
Jeg syntes, du var rigtig god.
Hvad nu, hvis jeg ikke kan gøre det igen?
-Sikke noget. -Nu skal jeg.
-Perfekt. -Som ny igen.
-Skal jeg hente noget til dig? -Nej tak.
-Et glas vand? -Nej.
Jeg tager min taske. Så mødes vi udenfor.
Fint.
Op.
Jeg kan slet ikke falde i søvn længere. Kom nu.
-Vær nu sød. -Det er ikke mit bord.
Jeg kan ikke huske trinene.
De andre skubber mig om bagved og råber ad mig, når jeg klokker i det.
Op.
-Hvad er det? -Judy Garland bliver 16.
-Det er først om to måneder. -Vi måtte rykke det til i dag.
Ingen sprøjter på hendes hår!
-Så det er ikke en rigtig fest? -Vi optager jo film. Aldrig i livet.
Der er kage. Spis den ikke.
-Er det en rekvisit? -Lad, som om du spiser den.
Jeg har krav på en times frokostpause.
-Hvad snakker du om? -Jeg vil have den times pause.
-Hvorfor ikke? -Det er der ingen, der får.
Judy.
Det kan du lige vove på!
-Hvem er klar på noget sjov? -Hvad har du i tankerne?
Lægger han an på mig?
Hvem vil høre "The Trolley Song"?
Værsgo, drenge.
Kom ind.
Fanbreve.
-Står der nogen ved sceneudgangen? -Jeg ser efter.
Det behøver du ikke. Jeg går bare.
-Vi kunne tage en drink sammen. -Vi ses i morgen.
Din tv-optræden er nu på plads. Det bliver i bedste sendetid.
Strålende. Tak.
-Godnat. -Godnat.
-Godnat, Norman. -Godnat, miss Garland.
-Godaften. -Bravo.
Du var endnu en gang vidunderlig. Vil du være sød at ...?
Ja, selvfølgelig.
Vi kommer og ser dig hver aften i næste uge. Du er bare ...
Hvad var det, jeg sagde før?
-Om Judy? -Ja, om Judy.
Han sagde, at din stemme går forbi ørerne og lige i hjertekulen.
Tak.
Vil I ...?
Har I lyst til ...
... at gå ud at spise? Hvis I ikke har nogen planer.
-Vil du spise med os? -Ikke for at trænge mig på.
-Ja ... -Det ville være fuldstændig ...
-Hvor er der stadig åbent? -Tirsdag efter midnat.
-Hvis det er til besvær ... -Nej da!
-Vi finder et sted. -Selvfølgelig.
Så bare før an, mine herrer.
Din taske.
Jeg troede, de i det mindste havde åbent.
Det er frygteligt, som vi trækker dig gennem gaderne.
Jeg har slet ikke fået set byen.
Nu har jeg da fået set hver en krog.
Skal jeg lave en omelet til dig?
-Vi kan også lave noget bedre. -Vi bor lige rundt om hjørnet.
I tror, det er løgn. To gange med Mickey Rooney.
-Du er skandaløs! -De grønne tallerkener?
-Dem kan jeg godt lide. -Også her.
Jeg tror, jeg har ødelagt den.
Det er svært at ødelægge en omelet.
Jeg kom fløde i. For at gøre den ekstra god.
-Du ødelagde den bare! -Det er jeg klar over.
Hvis den nægter at være omelet, rører vi lidt, og så er det røræg.
-Tager du over? -Alt det drama for en bakke æg.
Vi inviterer dig på middag, du får kun æg, og nu laver du selv maden.
Det gør jeg altid.
-Jeg holder det ikke ud. -Jeg er god til at lave mad.
-Stoler du ikke på mig? -Læg så den ske!
Vær sød at lægge den. Nu får du en drink.
Fra nu af kommer jeg fløde i. Det dufter skønt.
Gemmer du dig derude hele natten?
Det var vist ikke engang røræg.
Vi ved, der kom æg i panden. Det kan vi bevidne.
Det smagte skønt.
Hvad det så end var.
Det er sødt, at I kommer for at se mig.
Nogle gange får jeg øje på jer to derude.
Så er det, som om jeg har et par allierede.
Vi gik glip af at se dig i 1964.
-Kunne I ikke få billetter? -Ikke sammen.
Stan var ... andetsteds.
-Seks måneder for usædelighed. -Sad han i fængsel?
Loven er ændret siden da. Vi gjorde alligevel ikke noget galt.
De jagter folk i denne verden.
Alle, der er anderledes. Det kan de ikke fordrage.
De kan rende os et vist sted.
Jeg er ked af det, skat.
Så denne gang tager vi revanche. Og det er hver en øre værd.
Nej tak.
Nej tak!
-Hvad? -Roomservice.
Jeg har ikke bestilt noget. Det er første gang i ugevis, jeg har sovet.
-Der er en mand under vognen. -Hvad?
Hej, skat.
-Surprise! -Mickey!
Hvad laver du her? Det var da utroligt.
Sikke en forrygende overraskelse!
-Her bor jeg så. -Her er flot.
-Hvornår er du kommet? -Lige nu. Bogstavelig talt.
-Jeg er lige gået ud af flyet. -Hvor bor du?
Det ved jeg ikke. Det var bare en hurtig indskydelse.
-Så bo her. -Må jeg det?
Jeg drukner i al den plads.
Ja, det lyder alle tiders.
Så bor jeg her.
Hvor er det godt at se dig igen.
Har du smagt de hersen scrumpets?
Det er fladmaste pandekager. Skal du ikke have noget?
-Nej, jeg klarer mig. -Lidt æg. Og tomaterne er gode.
-Jeg klarer mig. -Tag nu lidt.
-Hvad har du lyst til at lave? -Ikke det store.
-Måske en drink med dine venner? -Ja, vi kan samle slænget.
Jeg ringer rundt.
-Den er okay. -Kun okay?
En smule gammelkoneagtig.
Jeg siger bare min mening.
Du har flotte ben. Vis dem frem.
-Synes du det? -Ja.
-Gid, der var lidt mere af dem. -Nu skal vi shoppe.
-Nu skal du shines op. -Nej ...
Kom nu. En kvinde skal have flotte klude på.
Eller slet ingen.
Pas på. Du må ikke køre hele Amerikas kæledægge ned.
Jeg har alle tiders idé til en ny butik.
Godt at møde jer.
-Hvad synes du om London? -Det er en af verdens bedste byer.
Og her er mange forretningsåbninger. Tag nu The Beatles' nye plade.
Har I hørt den? Den er meget eksperimenterende.
Men alligevel ligger den på førstepladsen.
-Det siger mig, at folk er klar. -Til The Beatles?
Til at store kunstnere afsøger nyt territorium.
Judy siger, du er skidegod, Burt.
Det er på idéstadiet. Hvis det nu ikke var Judy og Burt?
Hvis nu det var Judy og The Rolling Stones?
-Måske har jeg fat i noget. -Spørger du dem, eller skal jeg?
-Måske skulle nogen gøre det. -Et utroligt fascinerende påfund.
-Synes du ikke? -Bestemt.
-Fedt. En omgang til? -Ja.
Du tror ikke, jeg kan gøre det.
Jeg skal lige vænne mig til tanken.
Han tror, at jeg kan.
Er det ikke sødt?
-Judy, en gin og tonic? -Ja!
Filmselskabet ville vise Dem som en helt almindelig teenagepige.
-Husker De det sådan? -Louis B. Mayer.
MGM plantede historier om, at jeg spiste pizza som alle andre.
Jeg måtte aldrig få pizza.
I et helt år fik jeg Louis B. Mayers kyllingesuppe til frokost.
Sådan blev jeg tynd nok til at spille Dorothy.
Men sandt at sige, så satte de år deres spor, ikke?
Bestemt.
Hollywoods kyllingebestand blev kraftigt decimeret.
Den var god.
Men Deres barndom på filmsettene affødte problemer, gjorde den ikke?
Nej. Det vigtigste for mig nu er mine børns lykke. Den betyder alt.
-Er de her hos Dem i London? -De skal passe deres skole.
De må savne deres mor. Men de har forhåbentlig en bedre barndom.
Alle oplever jo problemer. Jeg har også haft min del.
Og sikkert også alle andres.
Tror De, at det har påvirket Deres børn?
-Hvad? -Striden om forældremyndigheden.
At I ikke bor sammen.
Hvis jeg er så dårlig en mor,-
-hvordan har jeg så fået så skønne børn?
-Jeg insinuerede ikke noget. -Jo, alle insinuerer noget.
At jeg ikke er et rigtigt menneske. Men det er jeg.
Jeg er kun Judy Garland en time om aftenen.
Resten af tiden er jeg del af en familie.
Jeg vil bare have det samme som alle andre.
Men det er vist sværere for mig at få.
-Jeg ville ikke fornærme Dem. -Tak.
Har du set Judy?
Du har vel ikke set Judy? Judy?
Miss Garland bedes gå til scenen.
-Judy. Klokken er tolv. -Og?
Tusind mennesker venter på dig.
Så giv dem en drink til. Og tag en med til mig.
Jeg ved godt ...
-Jeg ved godt, det ikke er let. -Nå, gør du det?
-Dit show har været en kæmpesucces. -Og hvad så?!
Det ændrer ikke noget.
Jeg vil gøre alt for at hjælpe dig med problemerne.
Men vær nu sød. For min skyld.
Kom nu bare på scenen.
Der er da stil over dig, hvad? "Kom nu bare derop og syng!"
Skal jeg bare kastes for løverne?
-Judy, jeg forsøger bare at hjælpe. -Kald mig ikke Judy.
Du er ikke min ven.
Du bekymrer dig ikke om mig.
-Fint. Så får vi Lonnie Donegan ind. -Det bliver over mit lig.
-Hvis du ikke vil ... -Det er mit navn på plakaten.
Lonnie Donegan er en bedårende fyr,-
-men han skal fandeme ikke tage min plads på plakaten.
Hun er vred.
Godaften, Lonnie.
Det der er der ikke tid til. Vi skal have gang i showet.
-Du kommer for sent. -Og hvad så? Det er en fest!
Hvor sidder du henne?
Skal du nå hjem, så mor kan putte dig?
Opfør dig som et mandfolk og tag en drink til. Jeg giver.
-Han får en drink på min regning. -Hvorfor lod du hende gå på?
Er det "Chicago"?
Ifølge sætlisten er det "San Francisco".
Chicago, San Francisco ... Hvor er vi overhovedet?
-Syng en sang for os. -Dig igen? Snup nu den drink.
Du har tørlagt baren.
Du ødelægger det for alle.
Hvordan skal jeg kunne stå her, når du chikanerer mig nede fra salen?
Du kan stå her, så skal jeg nok sidde og komme med næbbede tilråb,-
-din forpulede idiot!
Hun skal være i tøjet om fem minutter.
Må jeg tale med Judy et øjeblik?
-Jeg tog mig en dukkert. -Hvordan var vandet?
-Koldt. -Bassinet er en rekvisit.
Det er ikke til at forlyste sig i.
Jeg arbejdede 18 timer i går. Til sidst glemte jeg mit eget navn.
Dit navn er Frances Gumm.
Du er en tyk pige fra landet med grimme tænder.
Din far var en svans, og din mor går kun op i min mening om dig.
Kan du nu huske, hvem du er, Judy?
-Undskyld, hvis jeg forsinkede jer. -Du skal være trofast.
Du er deres bedste ven, nabopigen.
-Dig kan man stole på. -Undskyld.
Du synger fra hjertet, Judy.
Ved du, hvor hjertet sidder?
Det sidder der.
Se mig nu i øjnene og fortæl mig, at du husker vores aftale.
-Jeg kan godt huske aftalen. -Det var dit eget valg.
Jeg hørte dig selv sige det.
Undskyld.
Hvis du vil bade, så kom ud til mit sommerhus i aften.
Sig så tak.
Tak.
Du skal aldrig igen forsinke en af mine film.
Ved du hvad?
Du skal have dit eget sted. En klub.
Et sted, hvor folk vil komme, fordi der er fedt.
Og hvis du synger, er det en ufattelig perfekt aften.
Og hvis ikke, har folk stadig haft en sjov aften.
Folk vil være i din nærhed. Du har noget.
Jeg taler med folk. Du hører det ikke. Alle elsker dig.
Du kan bare ikke selv se det.
Folk snakker om dine planer, for de vil gerne være med.
Fordi du er noget ganske særligt.
Jeg kan se det udefra. Jeg kan se den stjerne, du er.
Jeg ser ikke problemerne.
Du klarer det perfekt næste gang, ikke også?
Skat?
Du kan ikke ligge der for evigt. Skat?
Jeg har det aldeles skrækkeligt med det, der skete i aftes.
Jeg troede, jeg var ved at blive syg.
Jeg drak hostesaft mod influenza, og det gjorde mig helt bims.
Og jeg blev bare så vred.
Rosalyn, jeg vil gerne takke dig for, at du passede på mig.
Hvis jeg havde vidst, De var syg, havde jeg ikke bedt Dem synge.
Så havde pressen måske kunnet tilgive Dem.
Men kan De tilgive mig?
Det er glemt nu. Spørgsmålet er,-
-hvordan De har det i dag.
Jeg har det faktisk strålende.
Vi bruger en læge, som jeg vil opfordre Dem til at opsøge.
Han giver vitaminindsprøjtninger.
Som De vil.
-Godt. Vil De synge for mig? -Synge?
Bare en skala.
Og op.
Javel.
Det står ikke så godt til, hvad?
Er De blevet opereret?
En trakeotomi for to år siden.
-Jeg forsøgte at begå selvmord. -Det gavnede ikke Deres stemme.
Og også leverbetændelse. Tager De noget imod depression?
Jeg tog mig fire ægtemænd.
Men de hjalp ikke.
-De er undervægtig. -Nu flirter De jo.
Mr. Delfont bad mig om at ordinere noget.
Jeg giver Dem en vitaminindsprøjtning og noget antiinflammatorisk.
Men De trænger allermest til hvile.
-Derhjemme sammen med børnene. -Netop.
De trænger til at få fødderne op.
Godt.
Jeg ...
Jeg var smaskforelsket i Dorothy Gale. Hold da op.
Drengene elskede hendes rottehaler.
Jeg faldt mere for hende, fordi hun tog sig godt af sin hund.
Aldrig har jeg mødt en så britisk brite.
Judy.
Du må passe bedre på dig selv. Forstår du det?
Den fyr, jeg har fortalt dig om,-
-der brænder efter en aftale med dig ...
Han vil åbne en kæde af måske 500 biografer.
De skal alle hedde Judy Garland Picture House.
-Alle sammen? -Og du skal bare åbne hver af dem.
-Så får du 10 % af omsætningen. -10 %?
Jeg fik ham forhandlet op fra 7.
-Og jeg skal ikke gøre andet? -Ingenting.
Du kan betale din gæld. Du kan købe et hus.
Og du kan se dine børn hver dag.
Du bliver fri. Er det ikke verdens bedste nyhed?
Jo!
-Skat. -Godt nyt, ikke?
Det måtte jeg bare fortælle dig.
Her er da ikke så ringe. Familien er her godt nok ikke ...
Du er min familie. Sådan har jeg det.
Er det rigtigt?
Mit hjerte banker for dig, Mickey.
Se bare alt det, du gør for mig. Hvordan du passer på mig.
-Det er skørt, men ... -Men det er meget ægte.
Ja, det er det.
Er du lykkelig?
Ja. Det er jeg.
-Dig og mig. -Dig og mig.
Jeg synes, vi skal gifte os.
Hvert øjeblik, hvor vi ikke er gift, er spildt.
Kan du huske Scotty Beckett?
Han spillede min lillebror i "Listen, Darling" i 1938.
Han var sådan en sød dreng. Og sidste år døde han lige pludselig.
Og jeg er lykkelig sammen med dig.
Skal vi ikke gribe lykken?
-Jeg sidder jo lige her. -Det var sgu et dårligt svar.
Jeg har sagt "jeg elsker dig" ni gange i dag.
Måske har jeg brug for ti gange. En gang i timen ligesom et kukur.
"Kuk-kuk, jeg elsker dig."
Nå?
-Skål for de nygifte. -Skål!
Det er vores gave til jer. Stol nu bare på mig.
Judy, gå helt frem. Det er en overraskelse.
-Burt, er du klar? -Tændstikkerne er blevet fugtige.
Tændstikkerne? Nu bliver jeg skrækslagen.
Nu kan du sige, det var et engelsk kirkebryllup.
Nu!
Nej, vi er klar til at skrive under.
Jeg kommer over til Dem. Vi diskuterer det ansigt til ansigt.
Sådan laver jeg forretninger.
Vent med at afgøre noget.
Lov mig, at De venter.
Jeg tager natflyet. Vi ses snart. Mange tak.
Kast et blik på det her. Jeg har arbejdet på det i et par uger.
Hun er helt uden sidestykke. Der er kun én af hende.
for nu
i mit liv
har jeg Mickey
han har mig
-Hej, Judy. -Sid?
Har du tid til et glas?
Jeg hører, du har giftet dig igen.
-Tillykke. -Tak.
-Hvordan er dine shows gået? -Fremragende. Jeg er et hit.
Så slår du måske alligevel igennem.
Jeg har i hvert fald en chance.
-Hvem passer børnene? -De bliver passet.
Af hvem? En barnepige?
Måske ...
Måske er det på tide, vi sender advokaterne hjem.
-Har du heller ikke råd til dem? -Vi må gøre det bedste for børnene.
-Børnene har brug for en afklaring. -Jeg kommer hjem og henter dem.
-Jeg kan give børnene et hjem. -De har brug for deres mor.
De har også brug for skole og venner, som ikke skal skiftes ud.
-Nej. -Kom nu.
Nej, Sid. Nej.
-Nej. Jeg knokler drønhårdt. -Gør du?
Min mand er ved at indgå en aftale, som lader mig begynde forfra.
Han hjælper mig med at tjene penge og spiller dem ikke op.
Jeg får et hus, og de skal bo hos mig.
De skal ikke på scenen med mig.
De skal ikke ind i den her forlorne branche-
-eller i nærheden af de stoddere, som styrer den.
Men du er nødt til at lade mig være sammen med dem.
Jeg er en god mor.
Jeg ved godt, du prøver.
Det var dog en fæl kommentar!
Jeg kan genkende en dårlig mor. Jeg havde selv en.
De elsker dig. De savner dig, og de vil gerne se dig.
Men de vil også blive.
Det er det, de vil. Sådan er det. Det har de selv sagt til mig.
-Blive hos dig? -Det har de sagt til mig.
Skal jeg bare tro dig på dit ord?
Tror du, jeg er dum?
Tror du, jeg tager dit ord for det, din skiderik?
At mine børn vil bo et sted, hvor jeg ikke er? Det passer ikke.
-Dæmp dig. -Det passer ikke!
Jeg vidste godt, du var nederdrægtig, men gudfader ...
-Nej! -Sæt dig ned.
-Mickey? -Hej.
Gudskelov, du er tilbage!
Du må aldrig forlade mig igen.
-Har du savnet mig? -Selvfølgelig.
Jeg har noget til dig.
-De havde ikke mere papir. -Den er skøn!
Tak, skat. Tak.
Hvad er klokken? De venter på mig.
-Sikke dog en rædsom dag. -Hvad er der sket?
-Jeg trænger til en drink. Vil du? -Selvfølgelig.
Hvordan gik det i New York?
Vi må sende en del af forskuddet til min advokat.
Jeg vil genåbne sagen om forældremyndighed og må betale lidt.
-Skat ... -Ja?
Ja?
-Hvad er der galt? -Det gik ikke helt, som jeg ville.
Hvad mener du?
Med aftalen. Det gik ikke.
-Det forstår jeg ikke. -Du må blive ved med at synge.
-Du skylder klubben koncerter. -Jeg kan ikke blive ved.
Jeg skal hjem til mine børn. Det lovede du mig.
Jeg gjorde mit bedste.
Jeg prøvede at få det igennem, men de ville noget andet.
-Hvorfor? -Hvorfor? Det ved jeg ikke.
-Hvorfor, Mickey? -Du kommer for sent.
Du bander ad publikum. De fik kolde fødder efter avisomtalen.
-Så jeg fik det til at gå i vasken? -Sådan ser de på det.
-Hvordan ser du på det, Mickey? -Jeg er ked af det.
Det er ikke nogens skyld. Jeg skulle nok have sørget for klarere linjer.
Og du skulle spare på de våde varer.
-Så det er min skyld? -Det sagde jeg ikke.
-Du synes, det er min skyld. -Selvfølgelig!
Nå, men hvad er det ...
Hvad er det egentlig, du laver, Mickey?
-Hvad skal det sige? -Du er ligesom alle de andre.
I sidder på sidelinjen og ser showet.
Og I tror, I får ting til at ske.
I tror, at I arbejder.
Hvad har I nogensinde gjort,-
-som får nogen til at gide at lytte til jer?
-Jeg skulle ikke være kommet igen. -Du skulle aldrig være kommet.
-Jeg er væk, når du kommer igen. -Det rager mig!
Judy!
Miss Garland bedes venligst gå til scenen.
De kommer for sent. Miss Garland.
Så er jeg her. Jeg er her nu.
Hov hov! Der står en dame heroppe.
London, jeg elsker jer.
Det passer!
Af alle de byer, jeg elsker, elsker jeg London højest.
Jeg har en flot forestilling til jer.
-Det har jeg altid. -Kom nu!
Det ved I da. Jeg har altid en flot forestilling til jer.
Altid!
Det er mor. Øjeblik.
Mor?
Mor, er du der?
Mor?
Hej, skat.
-Hvordan har du det? -Jeg har det fint.
Har du det? Og hvordan går det i skolen?
Jeg lavede en smadderflot tegning i dag.
Gjorde du det?
Det var bare en tegning af et træ, og så sad vi to under det.
Hvor lyder det bare skønt. Jeg er så stolt af dig.
Ja, det ved jeg godt.
Hør lige her ... Jeg har talt med jeres far.
Og han ...
Han synes, at dig og Joey-
-har ret til at få at vide,-
-hvor I skal bo de næste par år.
Det er jeg enig med ham i.
Jeg synes ...
Hvis I er glade for at være, hvor I er ...
Hvis det går godt der ...
... så skal du bare vide, at det er helt i orden at sige.
Hvordan lyder det?
Det lyder godt, mor.
Er det det, som dig og Joe helst vil?
Ja.
Det er rart ikke at flytte så meget.
Klarer du dig?
Ja, selvfølgelig.
Jeg har det fint.
Jeg elsker jer.
Det håber jeg, at I ved.
Ja.
Godt så.
Farvel, min skat.
Farvel, mor.
Det var, hvad jeg fandt i din garderobe.
Hvis Delfont sagsøger mig og tager rub og stub,-
-skulle du måske beholde det.
For det er alt, jeg har.
Er du vred på mig?
Ikke rigtig.
-Det er du. -Nej.
Jeg ville bare ønske, det ikke var gået sådan.
Du gjorde alt, hvad du kunne, for at ... Ingen giver dig skylden.
-Nej. Alle ved, du er umulig. -Det var da godt.
Jeg har en overraskelse til dig. Hvis du kan tåle det.
-Det mener I ikke? -Det var det mindste, vi kunne gøre.
-Du skal ikke rejse uden en kage. -Den er vanvittig smuk!
Nej. Måske skal en af jer gøre det.
Når jeg skærer en kage for, har jeg altid giftet mig med en nar.
Så gør jeg det.
Den ser lækker ud.
Hvor er den god.
Den er bare så god.
Jeg var vist bare sulten.
Skål for dig.
Nå, hvad har du på tapetet?
Der kommer til at ske noget.
-Eller også bliver jeg servitrice. -Mig med.
Måske møder vi nogle skønne, rige mandfolk.
Den halve verden vil gerne i byen med dig.
Den første mand, jeg inviterede i byen, var Mickey Rooney.
Nu om dage ligner hans hoved jo en bowlingkugle.
Men jeg var helt tosset med ham.
Og han gav mig den kolde skulder.
Sådan husker jeg det i hvert fald.
Klarer du dig?
Ja da.
Det er snevejr. Det kan jeg godt lide.
Jeg har tre smukke børn. Jeg har meget at være taknemlig for.
Må jeg tage med jer ind på klubben?
Vil du se showet?
Jeg tror stadig på den kærlighed, man mærker fra publikum.
På en god aften.
Og jeg hører, at Lonnie er pokkers god på en scene.
Er du sikker?
-Hvad mener De med Lonnie Donegan? -Vi har billetter til Judy Garland.
-De var hundedyre. Find Deres chef. -Vi vil have pengene tilbage.
Jeg er lige her, hvis du får brug for mig. Nyd det.
Tak.
Kom, vi går.
Skal vi gå ud at spise?
Jeg tænkte på ... Måske kunne vi ...
-Hør, hvor de klapper. -Kom nu, Judes. Vi er færdige.
Måske en anden gang.
-Halløj. -Hej, Lonnie.
Jeg regnede ikke med at se dig her.
Jeg vil bare se showet. Gå ind og gør det fabelagtigt.
Tak. Det var sødt sagt.
-Lonnie? -Ja?
Tror du ...
Må jeg give dem bare en enkelt sang?
Det er nok sidste gang, jeg er her.
Og jeg gjorde det ikke godt sidst.
Mine damer og herrer, giv en varm velkomst til-
-Talk of the Towns næste stjerne: Lonnie Donegan!
De har jo købt billetter for at se dig. Gør det bare.
Tak.
-Tak. -Blæs dem omkuld.
Jeg er tilbage.
Du vælger nummeret.
Jeg kender godt den sang.
-Hun er gået på. -Billetterne!
Skynd dig!
-Hvad i alverden laver hun? -Hun kan vist ikke lade være.
Bravo!
Vidunderligt!
Tak.
Hold da helt ferie!
Jeg ved ikke, om jeg har mere i mig efter den omgang.
Men ...
... skal vi ikke prøve at se?
Det næste nummer er ikke en sang om at nå frem til et bestemt sted.
Den handler om ...
... at gå mod ...
... et sted, som man har drømt om.
Og måske må man gå ...
... hver eneste dag i hele sit liv.
Og bare det at gå skal være nok.
Den handler om håb.
Og det har vi alle brug for.
Undskyld.
Jeg elsker jer alle sammen.
I glemmer mig ikke, vel?
Lov mig det.
Judy Garland døde et halvt år efter koncerterne i London.
Hun blev 47 år.
"Dit hjerte bedømmes ikke efter, hvor højt du elsker,-
-men efter, hvor højt andre elsker dig."
Troldmanden fra Oz
Oversættelse: Malene Hollnagel Scandinavian Text Service