В началото беше Взривът.
Човечеството използва науката срещу себе си
и направи лъскавите кули от стъкло и стомана на прах.
Аз съм Сид.
Роден съм в свят без минало.
И без бъдеще.
Скитам се из безкрайната пустош.
Сам.
Момчета, насам! Насам!
Хайде!
Всичко сама ли трябва да правя?
Загубен пустинен дребосък!
Никой не може да избяга от гнева на Фрея Екзалтада!
Корава хлебарчица си. - А ти си ненормална кучка.
Това не го очаквах.
Сладко е.
Мазел тов!
Дали това е добра идея? Нещо ме съмнява.
Какво толкова страшно има да живеем в покрайнините?
Да вървим.
Ч У Д О Т В О Р Ц И:
К Р А Я Т НА Д Н И Т Е
Добре дошли в Бумград
Фрея, виждала ли си ми вратовръзката? Закъснявам.
Досега не съм имал работа от 9 до 17 ч.
Дойдохме в Бумград, за да живеем заедно.
Иначе аз мародерствах по пътищата,
ти пък искаше да се махнеш от онази скала,
под която се криеше като рак...
Което значи, че един от нас трябва да изкарва пари.
Дай шанс на работата. - Добре, ще се опитам.
Така те искам, смели боецо!
Огризчо, закуската е готова.
Пак гранулки! Какво щастие!
Не бързай толкова.
Седни.
Седни!
Кой е добро бойно куче?
Кой е готов да даде живота си за мама в бой?
Аз, аз!
Ще тръгвам, да не закъснея за първия работен ден.
Ти ще се оправиш ли?
Да, мога да мародерствам отвсякъде.
До обяд всички ще са се отрекли от старите си богове.
Сигурен съм. Само не убивай жени и деца.
Ще се опитам. Обичам те. - Аз те обичам повече.
Хайде, до после. - Чао.
Излапах го твърде бързо.
Отивам да подремна. - Добре.
Извинете, търся Вехтошаря.
Нареди се на опашката с другите мърляви животни.
Нищо лично. - Аз съм Сид.
Новият ви служител.
А, ти си кадърът, нает от Пустошта.
Морис Рубинстийн-Вехтошаря. Изчакай за момент.
Значи, карбураторът излиза... 75 птичи човки.
Това е безобразие!
Ако мислиш, че ще намериш по-добра сделка, давай.
Най-близкото кътче с останки от цивилизация
е на 1600 км оттук.
Щях да му го дам и за 50 човки на този вмирисан помияр.
Нищо лично.
Обедна почивка.
Всяка година наемам по някой окаяник от Пустошта.
Така допринасям за общото благо,
а и ми намаляват данъците.
Е, кажи ми доколко си в час с бизнеса с вехтории.
Не е ли просто купуване и продаване на боклуци?
Не са "боклуци", а "вехтории".
И за твое сведение, изградих цяла империя,
откакто получих първия си ръждясал тромбон.
А, ето го. Да, доста е ръждясал.
Ще започнеш като младши съдружник вехтошар,
пък ще видим бива ли те.
Въпроси? - Къде ще седя?
Предпочитам дупка без мутант в нея,
но мога да направя компромис.
Не е нужно да седиш в дупка, полага ти се бюро.
Цялото това бюро е за мен?!
И столът ли? - В кухненския кът има хапване,
а ако ти трябва нещо, питай офис мениджъра.
Разбрахме ли се? - Да, звучи добре.
Това е моят стол.
Граждани на Бумград, аз съм Фрея Екзалтада.
Командир на Седми легион, убийца на Плъхарския крал
и Върховна жрица на Старо Синсинати.
Нареждам ви да коленичите, или ще се срещнете с брадвата ми.
Ехо, граждани!
Това нещо включено ли е?
Игнорирате бъдещата си господарка.
Много сте нелюбезни.
Фрея Екзалтада, програмиран съм да те елиминирам...
...заради това, че си немарлива кучка.
Било е шега. Помислих, че ще умра.
Огризчо, нали помниш най-добрия ми приятел ТИ-90?
Наричай ме Тай. - Какво правиш тук?
Отбих се за почистване на хардуера.
Снощи се забих с един много секси килбот,
но се събудих с безброй изскачащи прозорчета.
Дано нямам вирус. - Леле, голям развратник си!
Наистина.
А теб какво те води насам?
Със Сид вече живеем тук. - Така ли?
Като вид ироничен пърформанс?
Не, като реалния си живот. Защо? Какво има?
О, трябва да поговорим. Още сега. - Добре.
Огризчо, поеми щафетата. - Дадено.
Жители на Бумград, дайте ми лакомства, бях добро момче.
И така, новобранци, гледайте и се учете,
ако искате да постигнете поне половината от моя успех.
Готина шега, шефе! Не че е възможно.
Ей, Вехтошарю!
Пробутал си ми скапан карбуратор.
Трябваше да прочетеш дребния шрифт.
Пише "Гризна дръвцето, тъпако!".
Ще си платиш с кръв!
Брей, много бърза реакция!
Защо не дойдете с жената на вечеря довечера?
Ще обсъдим бъдещето ти в тази компания.
Бъдещето ми?!
Много бих се радвал, г-н Рубинстийн. Благодаря!
Фрея, какво знаеш за Бумград?
Опожарявала съм подобни на него, ако това се брои.
Тези хора не са като нас.
Не ги влекат забавления.
Направо са се отказали от живота.
Защото Земята стана необитаема ли?
Не, защото са конформисти. Ходят на скучната си работа
и се прибират вкъщи при скучните си семейства.
Като роботи са. И имам право да го кажа, понеже и аз съм робот.
О, боже!
Май беше грешка да се местим тук.
Фрея, ето къде си била.
Трябва да поговорим. - Сид, слава богу.
Помолих те да дадеш шанс на града, но...
Много се радвам, че го направи.
Така ли? - Да, тук страшно ми харесва.
Надявам се да впечатля г-н Рубинстийн довечера.
Никога не съм бил на изискана вечеря.
Така как съм?
Свалих го от трупа на един стар кондуктор.
Много ли е натегаческо? - Не разбирам.
Мислех, че искаш да си странстващ боец.
Не знам, може би искам това.
В Пустошта беше страшна жега и вечно бях покрит с пясък...
Като се замисля, може да съм бил депресиран.
Струва ми се...
...че тук бих могъл да бъда щастлив.
И заслугата е твоя.
Много се радвам да го чуя.
Май трябва да се преоблека.
Привет! Добре дошли в "При Морис".
Добър вечер. Това е жена ми Фрея.
Точно така, аз съм жена му.
Морис Рубинстийн - буквално боклучав човек.
Моля, заповядайте.
Това ли е домът ви?
Да, автентична баровска къща от 20-те години на 21-ви век.
Запазихме оригиналния ламинат и столовете, въртящи се наполовина.
А след вечеря може да изпробваме басейна с топки.
Шик, а? - Да, тук е невероятно.
Скъпа, гостите дойдоха.
Много ми е приятно, аз съм Холи.
Тя е дух! Ще я убия!
Не, не! Съжалявам, забравих да обясня. Холи е холограма.
Купих я след провала на втория си брак.
Холи е моята кралица, светлината на живота ми.
И аз те обичам, скъпи. - По дяволите, прекъсна ме!
Ех, че съм!
Все си забравям мястото. Ще се заема с вечерята.
Да, хайде върви.
Кукличка е, нали?
Приготвих любимия на Морис пържен плъх.
Чревоугодник съм, признавам.
Никога не съм опитвал истински плъх. Много ви благодаря!
Какво правиш? Това е вилицата за хлебарки.
Ето тази е за плъх.
Да, разбира се. Беше шега.
Оставаше и да не знам коя вилица да използвам, като някой дивак!
Щеше да е голяма излагация.
Значи ти си холограма, Холи.
Яко. - О, да.
Харесва ми да домакинствам по цял ден
и да намирам време да угаждам на всички желания на Морис.
Скоро и ти ще си така. - Не!
Извинете, говорим си по женски.
Скъпи, ще отида да нагледам Огризчо.
Досега не сме го оставяли сам.
Та той още не е и усетил, че ни няма.
Какво става?
Защо ми причиниха това?
Времето лъже!
Може ли да използвам тоалетната?
Ей там е, но се влиза с този ключ, вързан за огромна лъжица.
Веднага се връщам.
Сигурно е забавно да ходиш до тоалетна.
Дано е нещо важно. В "Зайон" съм, кучко!
Тай, ела да ме измъкнеш от къщата на шефа на Сид.
Тези хора са много зле.
Не мога сега, тече як купон.
Всички са секси, запотени и неопределено мултикултурни.
Ако остана, буквално ще убия някого от тях.
Добре, пусни ми координатите.
Да! О, боже, обичам те!
И аз те обичам.
Извинете ме.
Разбрахме, че се радвате на живота, хайде стига.
Извинете. - Идваш тъкмо навреме.
Не знаех, че мъжът ти е роден под камък.
Беше на седмо място в класацията за камъни, но си вземам бележка.
Ето на това му викам живот. Голяма къща, секси съпруга...
И повече човки, отколкото мога да похарча.
Но има и други радости в живота, нали?
Например приключения, вълнуващи изживявания, смисъл...
Жена ти звучи като някой от онези мърльовци от Пустошта.
"Искам да карам шантавото си возило и да се бия!"
Супер ви се получи, наистина звучим така.
Трябва да овладея растящата жажда за кръв.
"Вие откраднахте тази земя от радиоактивните зомбита."
Скъпи, много си духовит! Да не говорим, че си и секси.
Край. Ще го убия. Няма връщане назад!
"Спасете кита, той е последен от вида си!"
Да бе! Ако го видя, ще го нанижа на харпуна си.
Съжалявам, беше заключено.
Тай?! Ти пък какво правиш тук?
Каква невероятна случайност!
Щеше да ми помогнеш да си кача файловете в облака, не помниш ли?
Не предполагах, че сте любители на роботите.
Какво означава това?
Нищо. Намирам, че роботите имат важна роля в обществото.
Чистят ми боклука, скапана Румба такава!
Ще съжаляваш за тези думи.
Режим за унищожаване - активиран.
Имаш поща, нещастнико.
Някои хора не знаят как да се държат на вечеря.
За разлика от нас, нали?
Махай се! И в понеделник няма нужда да идваш, уволнен си!
Някой иска ли кафе?
Какъв провал! Тай направо беше необуздан,
истинска машина за убиване. Защо е толкова темпераментен?
Вината не е негова.
Аз го помолих да дойде.
Какво... Защо?
Не съм готова за уседнал живот.
Не искам да бъдем като тези скучни хора.
Кой е казал, че ще станем като тях?
Мислех, че това искаш. Изглеждаш щастлив тук.
Фрея, щастлив съм, защото съм тук с теб.
Все едно ми е дали живеем в Бумград, в Пустошта или където и да е,
стига да съм със същата агресивна, садистична,
психясала войнолюбка, в която се влюбих.
О, Сид!
Какво е станало тук?
А, вие се върнахте!
Може би моментът не е подходящ, но...
Някой е повърнал в обувките ти.
А после е изял повръщаното.
Колко хубаво, че гостите ни оставиха такава кочина, която да чистя!
По-тихо! Опитвам се да чета вестник.
Прощавай, не исках да прекъсвам интелектуалната ти работа, скъпи.
Майчице! Не можа ли поне да използваш другата дупка?
Аз съм Фрея Екзалтада - Предвестничка на гибелта,
Султанка на Боклучните острови
и подгласничка в третия годишен турнир по бийтбокс на Пустошта.
Нареждам ти да върнеш Сид на работа.
Или какво? Ще ме убиеш с реверанси?
Не, ще те смажа от бой като истинска мародерка.
Спри!
Морис, не знаех, че можеш да напъхаш главата си в собствения си задник.
Смърди! - Колко си ми гъвкав!
Е, радвам се, че се опознахме.
Седнах на теб само веднъж,
но беше най-значимото изживяване в живота ми.
Сид, може ли за момент? - Г-н Рубинстийн, какво е станало?
Нищо, подхлъзнах се в банята.
Със сигурност никой не ми е изтеглил хранопровода през ануса.
Без връзка с това...
Мисля да те върна на работа.
Наистина ли? Кое се промени?
Не може ли човек да размисли, без да го одерат
и да свирят на ребрата му като на ксилофон?
Е, какво ще кажеш?
Благодаря ви! Няма да ви разочаровам.
Надявам се. Ако не се представиш добре, мисли му!
И моля те, поздрави жена си от мен.
Не задушаващо, просто приятелски.
Добре. - Но не и прекалено приятелски.
Всъщност забрави, че съм казал нещо.
Добре дошъл отново при нас.
Чу ли това, столче?
Отново сме в играта!
Нямам търпение да отида на работа утре.
Ще докажа на г-н Рубинстийн, че мястото ми е тук.
И аз се радвам.
Какво от това, че в Бумград не е толкова яко?
Ние ще го направим яко.
Важното е да сме заедно. - Важното е да сме заедно.
Може ли да дойда при вас?
Забранено ти е да се качваш на леглото.
Само тази нощ.
Тази муцунка ме разтапя. Хайде идвай.
Да!
Малко по-натам.
Да...
Идеално.
Превод КАЛИНА КИРИЛОВА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО