Okay.
Kom nu. Luk op.
Åh gud.
Pis!
Åh gud!
Okay.
Man holdt en mindehøjtidelighed for Kurt Cobain i Seattle i dag.
To dage efter musikeren blev fundet død efter et selvmord.
Den slags går fine barnepiger ikke i. Dem tager jeg.
— Jeg er privatlærer. — Okay.
Det kunne du godt, når du forlader mig uden en bofælle.
Beklager. De har brug for mig i morgen.
— Jeg troede, du elskede din klasse. — Det gør jeg også.
Men skolen indstillede mig til det.
Jeg kunne ikke sige nej.
Pigen mistede sine forældre, og nu har barnepigen forladt hende.
— Så du dropper mig for en syvårig. — Du er ikke vokset op uden forældre.
Okay.
Jeg elsker at undervise, men jeg vil gerne gøre en forskel.
— Tager du dem med dig? — Nej.
Jeg ser frem til en pause. Hun har haft det dårligt på det sidste.
Men jeg besøger hende i morgen og siger farvel.
Værsgo.
Kommer du til at klare dig?
Jeg går fra 25 skrigende børn til en lille pige. Hvor svært kan det være?
INGEN UDENDØRSSKO
Hej, mor.
Hvad arbejder du på?
Skal jeg hjælpe med at flytte dine ting tilbage til billedkunstlokalet?
Nå, men ... jeg rejser i dag.
Til det nye job.
Jeg fortalte dig om den lille pige, der er helt alene med husholdersken.
— En lille pige, der er helt alene? — Ja.
— Det er et stort ansvar. — Det ved jeg godt.
Det kan jeg godt klare.
— Du ser godt ud. — Tak.
Tag det her. Det vil holde dig varm.
Okay.
Jeg elsker dig.
Det er løgn.
Flora efterlader sit legetøj alle vegne.
Bliv ikke overrasket, hvis du finder en lille havfrue i toilettet.
— Du må være Kate. — Ja. Hej.
Kom med.
Er du mrs. Grose? Det er dejligt at møde dig.
— Bor der kun jer to her? — Der kommer rengøring og havehjælp.
Men der er kun mig og Flora, mens Miles er på kostskole.
Her skal du undervise Flora.
— Har du været guvernante før? — Nej, ikke siden 1800—tallet.
— Er det en vittighed? — Nej, ikke en sjov en.
— Det er mit første job med logi. — Jeg håber, du ved, hvad du gør.
Det er meget særlige børn, Kate. De er fuldblods.
Kom med. Jeg har noget på komfuret.
— Hvor er her stille. — Så kan vi høre, når du farer vild.
— Laver du sjov? — Nej.
Det dufter dejligt.
Jeg lavede suppen til Floras far, da han var på hendes alder.
Har du været hos familien så længe? Sikke et engagement.
Det er en ære. Det er, hvad det er.
Hvordan døde forældrene?
De døde i en tragisk bilulykke uden for porten. Flora så det hele.
— Det er forfærdeligt. — Ja, og det er svært for børnene.
At vokse op uden forældre er ...
Min far forlod os, da jeg var på Floras alder.
Er det rigtigt?
Jeg vil gerne møde Flora. Hvor kan jeg finde hende?
Hun er nede i stalden. Bare følg stien om bagved.
— Må jeg tage et? — Naturligvis.
Flora?
Det er Kate. Jeg vil gerne hilse på dig.
Flora?
— Hej. — Hej.
— Hvor gemte du dig? — Som om jeg ville fortælle dig det.
— Han er ikke ret venlig. — Han hedder Samson og er altid sur.
Han vil kun lade Miles ride på sig.
— Hvem er det? — Delilah. Hun var min mors hest.
Du må gerne klappe hende. Bare vær forsigtig.
Hun vil have dit æble.
Hvordan vidste du det?
Hun er min yndlingshest.
Vidste du, at der er cyanid i æbler, og kernerne er giftige?
Nej, det vidste jeg ikke. Hvor ved du det fra?
Det har hun fortalt mig.
Doktor Felicity Peberkorn Lommeur.
— Dejligt at møde dig. Flot navn. — Hun er dyrlæge.
— Vil du gerne være det? — Eller måske kok.
— Du kan være begge dele. — Så skulle jeg være vegetar.
— Jeg kan ikke redde og spise dyr. — Det er rigtigt.
— Kom. — Vent.
— Labyrinten er meget indviklet. — Den er meget stor.
Man skal kunne finde rundt, ellers farer man vild.
Engang kunne jeg ikke finde ud og var ved at sulte ihjel.
— Dine venner må elske det her sted. — Jeg har ingen venner.
— Har du ingen venner? — Nej.
— Måske har du en nu. — Måske.
Jeg skal arbejde på sagen.
— Går du i niende klasse? — Anden.
Jeg kunne springe en klasse over. Miss Jessel sagde, jeg var utrolig.
— Hvem er miss Jessel? — Min gamle lærer.
— Hun lærte mig fransk. — Gjorde hun det?
Kom så, din sløve padde.
Det spejl er fra 1980'erne.
Det er min grandgrandgrandtante Louisiana og hendes hund Otis.
Og det er det skib, hendes bror døde om bord på.
Gæt, hvad han havde.
— Han havde dysleksi. — Dysenteri?
Det var det, jeg sagde.
Det er Miles' værelse, og mit ligger ved siden af.
Hvad er der derinde?
Det er østfløjen. Der går jeg ikke ind.
— Hvorfor ikke? — Jeg har ikke lyst.
Det er dit værelse. Jeg håber, du kan lide sengetøjet.
— Er det mit værelse? — Ja.
— Er det alt sammen til mig? — Ja.
— Det er min oldemor Sophie. — Har du udstoppet din oldemor?
Nej, fjollehoved. Det skal bare ligne hende.
— Javel. Hun er uhyggelig. — Jeg synes, hun er pæn.
— Vil du se noget andet? — Ja.
Det er min oldemors syværelse.
Min mor tog mig med ud at shoppe, da jeg var lille.
Men efter hun døde, syede miss Jessel alt mit tøj.
— Den er smuk. — Miss Jessel syede den ikke færdig.
Den var til min fødselsdag.
Jeg er en mannequindukke.
Hvad er det?
Det har Miles gjort. Jeg har sagt, at det er vulgært.
Uha.
— Spis nu op. — Jeg har en idé.
Skal vi tage på udflugt og spise is, inden undervisningen begynder?
Flora forlader ikke ejendommen. Her har hun alt, hun har brug for.
— Hvad? — Ikke også?
Hun foretrækker min æbletærte med lidt flødeskum.
Den behøver man ikke tage nogen steder for at få, vel?
— Du vil forlade mig, ikke? — Hvad snakker du om?
Miss Jessel sagde ikke farvel og vil ikke snakke med mig mere.
Nogle har meget svært ved at sige farvel.
Men hun mente nok, det ville være bedst for jer begge.
Det er ikke nemt for mig.
Nu skal du i seng.
Okay. Ligger du godt?
— Jeg kan godt lide dig. — Jeg kan også godt lide dig.
— Og jeg går ingen steder. — Lover du det?
— Jeg sværger ved mit liv. — Ellers får du en nål i øjet?
Nej, så vidt vil jeg ikke gå.
Okay.
Åh gud.
Du er skrækindjagende.
Hvor er det sært.
Du godeste.
Hold op.
— Kom her. — Peter.
Hvad laver du herinde? Hvordan er du kommet ind?
Jeg sagde, du skulle gå.
— Du vækker børnene. — Børnene sover.
— Du skal ikke røre mig. — Ingen behøver få det at vide.
— Lad være. — Hold øjnene lukkede. Herinde.
— Kom og dans med mig. — Hold op. Jeg er bange.
Hjælp! Du gør mig bange!
Det gør ondt! Du skal gå!
— Se mig i øjnene, Jess. — Hold op!
Vil du ikke nok gå? Det gør ondt!
Du skal ikke røre mig.
— Hvem er du? — Miles. Jeg bor her.
Jeg mener ... Hvorfor er du hjemme?
— Du bør ikke være herinde. — Jeg syntes, jeg hørte noget.
Gå hellere i seng.
UNDERVISNINGSPLAN FLORA 1994
Mandag den 6. marts. Flora kendte alle staternes hovedstæder.
Jeg er meget stolt af hende. Vi læste på fransk i dag.
Hun tegnede en tegning med kænguruer og elefanter i junglen.
Flora ville male med sort og hvidt. Matematik. Sekstabellen.
Miles forsvandt i dag. Jeg troede, han var stukket af, —
— men den klamme karl tog ham med på bar.
De kom sent hjem og grinede, som om de var fulde.
Stil ingen spørgsmål så bliver jeg ikke sur
drengene på toilettet vifter ad
fluerne i parken er på spil
Katie og hendes kæreste skriger ad
fluerne på den døde pige djævelen på spil
Katie og hendes kæreste skriger som vilde
— Kate, hils på Miles. — Vi har hilst på hinanden.
Jeg ville ikke være uhøflig. Undskyld, hvis jeg skræmte dig.
— Det gør ikke noget. — Fedt.
Du havde vist en hård nat. Du går i søvne ligesom Flora.
— Jeg går ikke i søvne. — Hvordan ved du det, hvis du sover?
Det ved jeg bare.
— Fed sweater. — Tak.
— Den må du ikke gå med. — Han gav mig den.
— Var det din fars? — Det var Quints.
— Hvem er Quint? — Ridelæreren.
Han var bestyrer. Han var alle tiders.
— Er han her ikke mere? — Han døde.
Alle dør, Miles.
— Rider du? — Jeg har redet på sommerlejr.
Nej, det er løgn. Jeg blev bare siddende på hesten.
Jeg kan godt lære dig det. Hvis du altså kan klare det.
— Er det en udfordring? — Ja.
Jeg tror godt, jeg kan klare det. Jeg er lærenem.
Det er rektor på Miles' skole. Han vil tale med en ansvarlig voksen.
Det er i orden.
Du må hellere tage den.
Goddag. Det er Kate.
Glemmer du morgenmaden, Flora? Nu skal jeg skære den ud for dig.
Okay. Tak for beskeden.
Hvad ville den gamle ged?
Han ...
Han gav mig en liste over de lektier, du skal lave, mens du er hjemme.
Okay. Det lyder sjovt.
Alle tiders.
— Hvor skal du hen? — Ind på mit værelse.
— Hvad med din tallerken? — Hvad?
— Bærer du den ikke ud i køkkenet? — Skal jeg også slå græsset?
Nej, men mrs. Grose har lavet en dejlig morgenmad til os, —
— så det ville være høfligt at gøre.
Det er hendes arbejde.
Det er i orden, Miles. Jeg skal nok gøre det. Gå du bare.
Kom så, Flora.
Det er heller ikke din opgave, Flora.
De er født privilegerede. Vær venlig at huske det.
Miles er blevet bortvist.
— Han overfaldt en anden elev. — Hvabehar?
Han tog kvælertag på en anden dreng og slog hans hoved ned i gulvet.
Det er udelukket.
— Det ville han ikke gøre. — Det gjorde han.
Han er vist meget heldig, drengens familie ikke anmelder ham.
Andre drenge har altid været misundelige på Miles.
— Nu skal jeg hjælpe dig. — Nej tak.
Det er mit arbejde. Pas du dit.
Hvad hedder lavaen inde i vulkanen?
— Den hedder magma. — Nå ja. Av.
Den er meget varm.
— Flora? — Ja?
— Laver Miles tit ballade? — Miles er alle tiders.
Hold så op!
Tak. Flora, tilbage til arbejdet.
— Miles? — Har du ikke lært at banke på?
— Har du en ven herinde? — Hvad vil du?
Undskyld. Jeg syntes, jeg så nogen gå herind.
Her er ikke nogen. Der er kun dig og mig.
Okay. Jeg tror, vi kom skævt ind på hinanden.
Du er ny. Jeg godtager din undskyldning.
Det er interessant. Hun er bare ... Der er to.
— Jeg troede kun, der var en pige. — Det gjorde jeg også.
Men hendes bror er kommet tilbage fra kostskolen, og han hader mig.
Det lød for godt til at være sandt. Er du stadig glad for det?
Ja, det er alle tiders.
— Lad ikke drengen gå dig på. — Jeg arbejder på det.
Fortæl mig om huset. Er der rustninger?
Malerier med kighuller eller en krypt i kælderen?
— Ja. — Hallo?
— Kate? Du hører ikke efter. — Jeg hører efter.
Hjælp!
Kan du huske ham Tanner?
Han har endelig ringet, men nu er jeg ...
Åh gud. Jeg må løbe.
Vi snød dig, vi snød dig, vi snød dig.
Gå indenfor nu!
— Hvad i alverden er der sket? — Spørg de fuldblods.
Hvad? Hvad laver du?
Der var en edderkop på dig.
Den kravlede op mod dit ansigt.
Min dør var lukket. Jeg vil gerne have, du banker på.
Lyset var tændt. Jeg troede, du var vågen. Er du mørkeræd?
Undskyld. Jeg har ikke gjort et særlig godt første indtryk, vel?
Nej, det har du helt ærligt ikke.
Miles. Hvad skete der på skolen?
Hvorfor gjorde du drengen fortræd?
Han brændte alle de billeder, min far havde sendt til mig.
Jeg savner ham.
Du skal gå i seng.
Må jeg stadig lære dig at ride i morgen?
Ja.
Op med hovedet. Pres lårene mod hesten. Sid midt på sadlen.
Hurtigere. Hold tommelfingeren øverst og lillefingeren nederst på tøjlerne.
— Lad hende ikke tage bidslet. — Det gør jeg heller ikke.
Træk hårdt i tøjlerne.
Flot klaret.
— Du behøvede ikke piske hende. — Jo.
Sådan lærte Quint mig det.
Det er et stærkt dyr. Hvis man ikke udøver magt, får man ikke styringen.
— Du ser godt ud deroppe. — Miles, jeg keder mig.
— Kan vi lave noget andet? — Hvad vil du lave?
— Kan vi vise Kate karpedammen? — Det er Floras yndlingssted i haven.
Se, den karpe støder ind i væggen.
— Hun prøver at flygte. — Du skal ønske på stenen.
Jeg ville ønske ...
— 25 år. — Hvad hvis du bliver 100 år?
Hvor er her pænt.
— Miles? — Den har en fisk!
Forsvind!
Den stakkel.
Miles!
Hvad laver du?
Ingen væsener skal lide.
Det var min yndlingsfisk.
Nu har du set karpedammen.
Jeg elsker det her teselskab. Du skal ikke drikke af min kop.
Undskyld, du ikke har fået te.
Miles?
Flora.
Jeg ville bare se, om du stadig var her.
Jeg er her stadig.
Miles' sager ankom fra skolen her til morgen.
Mrs. Grose, har du nogensinde hørt ...
— Jeg fanger dig! Du er den! — Det er meget tidligt. Hold op.
Hør efter, hvad Kate siger. Vær venlige at høre, hvad Kate siger.
Du må tage styringen, Kate.
Har du haft mareridt?
Jeg har en idé. Lad os tage til Millbrook og købe en ny karpe.
Ja.
— Jeg har ikke lyst. — Det bliver sjovt.
Flora forlader ikke ejendommen. Du behøver ikke tage med.
Hvad hvis jeg spurgte min hemmelige ven?
Vil du passe på mig og Flora?
— Vil du det? — Og Kate?
Er det rigtigt?
Han siger, du ikke skal være bekymret.
Okay. Hent din jakke.
— Flot klaret, Miles. — Han synes, din tatovering er sexet.
— Stands. Jeg vil ikke med. — Vi er ved porten. Det skal nok gå.
Jeg vil ikke med! Stands!
Hvad laver du? Flora, bliv siddende.
— Stands. — Behold sikkerhedsselen på.
Miles, sig, hun skal standse, eller jeg dør!
— Stands bilen. — Jeg vil ikke dø!
Stands bilen, eller jeg slår dig ihjel!
Jeg sagde, du skulle standse.
Vent. Flora? Gudfader.
Helt ærligt.
Jeg ved, hvad du er bange for. Det nytter ikke at holde lyset tændt.
Flora? Flora?
Lad hende være.
— Flora, se på mig. — Hun vil ikke snakke med dig.
Du skræmte hende. Hvor har de fundet dig henne?
— Du skal ikke tale sådan til mig. — Du er ikke vores mor eller familie.
Hold op med at lade, som om du er det.
— Jeg rejser. — Ja, ligesom alle andre.
Det er Roses assistent.
— Hej, Rose. — Hej, Kate. Er du okay?
Jeg har det fint. Hvad med dig? Det er dejligt at høre din stemme.
— Hvad er der i vejen? — Det er ...
Det er lidt hårdt her.
Drengen hader mig, og den lille pige vil ikke snakke med mig.
Jeg vil gerne tro, —
— at det ikke er min skyld, men det er det måske.
Eller også vil de måske bare ikke have mig her. Jeg ved det ikke.
Jeg ved det ikke.
Det er meget hårdt. Jeg tror måske ikke, jeg kan blive.
Så spring fra. De kan finde en anden, og jeg kan få min bofælle tilbage.
Nej.
Det kan jeg ikke. Det lovede jeg Flora.
Og jeg svor på mit liv.
Hej.
Må jeg sidde ned?
Det var bedre.
Undskyld, jeg ikke standsede, da du bad mig om det.
Det er ikke rart, når folk ikke hører efter.
Har du hørt om en tapper mine?
Jeg har faktisk min på nu. Kan du se den?
— Jeg kan ikke se noget. — Godt.
For den er usynlig. Ellers er den i stykker.
Min mor har lært mig det, så jeg kan lave en til dig.
Jeg har haft min på, siden jeg var mindre end dig.
— Er det rigtigt? — Ja. Skal vi prøve?
Først skal jeg lige skanne dit ansigt.
— Pust. — Det var godt.
Den er god. Du har et godt ansigt til det.
Nu blander jeg al vores mod sammen i mine fingerspidser.
Det ser godt ud. Vis mig din tapre mine.
Flora. Helt ærligt.
Du har et vildt dyr inden i dig. Lad mig se dig brøle.
Det var et kæmpestort brøl. Aldrig har en tapper mine virket så hurtigt.
Skal vi se, om vi kan se os selv i vandet?
Hej.
Jeg købte noget til dig inde i byen.
Det er ...
— Det er en rigtig god plade. — Tak.
Jeg ved, hvor tætte du og Quint var.
Ja, han var min ven.
Ja.
Det må have været meget hårdt.
— Vil du snakke om det? — Ikke rigtigt.
Jeg oplevede noget lignende i din alder, —
— og jeg ville ønske, jeg havde haft nogen at snakke med.
Okay.
Jeg prøver ikke at erstatte Quint.
Vil du holde op?
Miles. Vil du være sød at holde op?
— Vi må snakke sammen. — Nå, du er tilbage.
Jeg troede, vi havde mistet en til.
Rejste miss Jessel på grund af Miles?
— Miles? Vær nu ikke fjollet. — Hvorfor så?
Det var Quint. Der foregik noget mellem dem.
Jeg kunne se det på den måde, han kiggede på hende.
— Det er ikke grund til at stikke af. — Det gik skævt mellem dem.
— Hvorfor? — Fordi han var grov.
Da forældrene døde, gik han rundt, som om han ejede stedet.
Han flyttede endda ind i det store soveværelse. Han var modbydelig.
Hvordan døde Quint?
Han var ude for en ulykke, et par uger efter miss Jessel rejste.
Han faldt af hesten. Han var fuld.
Han døde i skidtet som det udyr, han var.
— Hvordan var han over for Miles? — Han havde dårlig indflydelse.
Han tog Miles med sig og forsvandt i timevis.
Miles var sådan en sød dreng.
Den Miles, jeg har mødt, er ikke en sød dreng.
Det vedkommer ikke dig, Kate.
Hvem vedkommer det så? Det lader ikke til at vedkomme dig.
Åh gud.
Quint stank af whisky til middagen.
Han vil ikke lade mig være, og mrs. Grose vil ikke hjælpe.
Jeg må sove med døren låst. Quint prøvede at komme ind.
Jeg kan knap nok koncentrere mig om undervisningen.
Jeg føler Quints blik på mig hele tiden.
Da jeg vågnede, havde Quint lagt et billede på min seng.
Jeg ved ikke, hvordan han kom ind.
Jeg er ikke i sikkerhed. Jeg må rejse.
DU ER SEXET SELV NÅR DU SOVER
Miles, kom tilbage!
Miles! Tal med mig!
Miles!
Vent!
Hold op!
Det gør ondt.
Hjælp mig.
Hjælp mig. Hjælp mig.
Hjælp mig.
Flora, vær sød at male ved dit bord.
— Jeg maler bedre her. — Der kommer maling på gulvet.
Fint nok, jeg er også færdig.
— Vil du se det? — Ja.
— Hvad er det? — Mig og miss Jessel.
Kan vi lege fangeleg med lommelygter nu?
— Nej. — Men det lovede du.
Ja, Kate. Det lovede du. Du vil vel ikke skuffe Flora.
Det lovede du, det lovede du, det lovede du.
Okay. Bare ...
— Hvordan er reglerne? — Du skal finde os med den her.
Hvis du lyser på os, så er vi døde.
Du er den. Sig alle staternes hovedstæder. Ikke kigge.
Kom så.
Alaska ... Juneau.
Arizona, Phoenix.
— Fanget. — Jeg er død. Jeg er død.
— Er Miles dernede? — Måske.
— Vil du med ned at finde ham? — Det kan jeg ikke. Jeg er død.
Miles!
Jeg gider ikke lege mere.
Miles?
— Kan du rykke? — Nej. Kan jeg spille ...
Hold så op.
Hold op! Det er ikke sjovt!
Din ...
— Det var dig! — Hvad er der sket med dit ansigt?
— Kom med en forklaring. — Jeg var sulten.
— Jeg er træt af alle numrene! — Sådan skal du ikke tale til dem.
— Han har terroriseret mig! — Vær nu ikke fjollet.
Han har været her i et kvarter. Det er dig, der terroriserer folk.
Hvad laver du?
Havde du mareridt?
Jeg sover sammen med dig.
Kom så.
Det er kommet til dig.
FRA DARLA
— Har du åbnet min post? — Det ankom sådan.
— Hvem er Darla? — Min mor.
Javel. Man vælger ikke selv sin familie.
Hvad din mor end lider af, må vi håbe, det ikke er arveligt.
— Ja? — Kate, jeg har brug for dig.
Mor?
Jeg kan ikke snakke nu.
— De vil smide mig ud. — Hvad?
Mor ...
Jeg tror, jeg ser syner.
— Har du kigget på tegningerne? — Ja.
— Darla. — Mor?
Mor!
Flora?
Miles?
— Du vækker børnene. — Børnene sover.
Jeg sagde, du skulle gå.
Slip mig
Hold op!
Hold op! Nej!
Du godeste.
Kate.
— Det var ham. Det var Quint. — Hvad snakker du om?
Quint slog Jessel ihjel. Jeg så hendes lig i søen.
Hold så op. Hold op med at fortælle løgnehistorier.
Du vidste det.
— Du vidste, Quint slog Jessel ihjel. — Hør her. Quint er død.
Det sikrede jeg mig.
— Hvor er børnene? — Hold dig fra dem.
De er ikke i sikkerhed.
Jeg skulle ikke have lukket dig ind.
Du vidste det. Du gjorde ikke noget.
Jeg har beskyttet familien hele mit liv.
Du kommer ikke i nærheden af dem, for du er skør, Kate.
Flyt dig!
Flora!
— Er du okay? — Jeg er bange.
Har du stadig den tapre mine?
Nu skal du tage den på.
— Virker det? Kom så. — Hvor skal vi hen?
Det skal nok gå. Vi skal ud til bilen.
— Jeg vil ikke dø! Jeg vil ikke væk! — Flora, kom tilbage.
Miles? Vi skal af sted! Vi må have Flora væk herfra.
Hør her, Miles. Det er Quint.
Jeg troede, jeg var ved at blive skør, men han er her.
Det ved du godt, ikke?
Mrs. Grose er død, ikke?
Jo.
— Vi må væk herfra. — Nej.
Det kan jeg ikke.
Jeg er ked af det hele.
Flora vil ikke tage af sted uden dig. Vi skal af sted.
Det kan jeg ikke. Han vil ikke lade mig gå.
Hvornår gør han Flora fortræd?
Kom nu, Miles!
Miles!
Kom nu.
Luk døren op!
Okay.
Okay. Hold dig nede. Nu skal du være modig.
Okay.
Kom nu. Luk op.
— Kom nu. — Kom nu!
Hvad din mor end lider af, må vi håbe, det ikke er arveligt.
Man kan ikke undslippe det uundgåelige.
— Hold op, jeg mener det. — Gå ikke ind på hendes værelse.
Jeg kan høre hende. Lad som ingenting.
Hvad er der i vejen med hende? Hun ser uhyggelig ud.
Hvad laver I herinde?
— Jeg vil af sted. — Hvad er der i vejen?
Flora.
Flora ... Flora.
Så du Quint i spejlet? Jeg ved, du så ham.
— Jo, du gjorde. Jeg så dig. — Quint er død.
— Du så ham også. — Nej, jeg gjorde ej.
— Hvorfor lyver du? Du så ham. — Jeg så ham ikke!
Sig, at du så ham! Flora! Sig, at du så ...
— Du ødelagde hende! — Nej.
— Hun er ødelagt. — Jeg kan reparere hende.
— Nej! Du ødelagde hende! — Det var et uheld.
Du kan ikke gøre det godt igen. Hun er ødelagt ligesom dig.
Kom så, Flora.
— Hvorfor er Kate skør? — Det ved jeg ikke.
— Det er et stort ansvar. — Miss Jessel sagde ikke farvel.
Det var Quint. Du må tage styringen, Kate.
— Du er ikke vores mor. — Han har terroriseret mig!
Det er dig, der terroriserer folk.
Oversættelse: Louise Munk Alminde Scandinavian Text Service