Tenkrát se o tom psalo ve všech novinách.
Muži v Arktidě našli žlutý kov.
Zlato.
Všude, kam se zpráva donesla, se rozšířila zlatá horečka
a tisíce dalších spěchaly na sever zkusit své štěstí.
Ti muži potřebovali psy.
Velké, svalnaté psy, kteří by utáhli jejich sáně.
Dobré ráno, Bucku!
Buck nebyl ani domácí pes, ani pes k boudě.
Na, pejsku.
Jeho páníček byl soudce v Santa Claře.
Hej!
Dávej pozor!
Ve svém okolí byl Buck král.
Kruci, psisko!
Opatrně! To je pes soudce Millera.
Popřejte za mě soudci všechno nejlepší.
Díky, vyřídím.
-Pojď, Bucku, jdeme. -Zprávy z Klondiku!
Tisíce hledačů zlata se sjely do Dawson City!
Zprávy z Klondiku!
Tady to máš, kamaráde.
Bucku, stůj!
Bucku!
-Z cesty! Z cesty! -Bucku!
-Nech mě být! -K noze!
-Paní zavolejte si toho psa! -Bucku! Pojď sem!
Z cesty!
Okamžitě se vrať! Bucku! Dost!
ZA PSY SE DOBŘE PLATÍ
Buck.
Ne! Moc mě to mrzí!
-Nezlobte se. -To psisko je postrach.
Je jen rozmazlený.
Buck to nemyslí zle.
Většinou.
Abigail, shání se po tobě kuchařka.
Bucku.
Jdi probudit děvčata.
Vezmi to maso!
Dám pozor!
Ven!
Ne.
Vzpomeň si, že jsme to probírali, Bucku.
Dneska se musíš chovat naprosto vzorně.
Bucku?
Vaše Ctihodnosti.
Voní to velice, velice dobře.
Všechno nejlepší.
Nejdřív všichni sem.
To je ono, Molly. Vypadáte nádherně.
Tak, usaďte se.
Bucku.
Tady seď
a přemýšlej o tom, co jsi provedl.
Ne. Teď ne, Bucku.
Nebyla to Buckova první noc na verandě.
Pojď, Bucku. Poběž.
Příkazy svého pána se řídil méně...
Ahoj, Bucku.
Něco pro tebe mám.
...než svými vlastními instinkty.
Pojď.
No běž si pro dobrůtku.
Hodnej pejsek.
Vezmi si dobrůtku. No vezmi.
Hodnej pejsek. Hodnej pejsek!
Slyší na jméno Buck.
Dostanete za něj dobrou cenu.
Počkejte!
S tímhle potřebuju pomoct.
Co tam proboha je?
Pes.
Kolik?
Jen jeden.
Byl zamčený v bedně,
nemohl jíst, pít ani spát.
Buck neměl tušení, kde je,
kde byl,
ani kam jede.
Klid, hochu.
Musíš si akorát
sednout.
Tady už nejsme na jihu.
No tak.
Koukni.
No koukni na to.
Tohle je teď nový zákon.
Zákon hole
a tesáku.
Nic jiného neplatí.
Tak jak to bude, pejsku?
Dobře.
Učíš se rychle.
Proti chlapovi s holí neměl Buck šanci.
To věděl.
Dostal výprask.
Ale nezlomili ho.
Hej!
No tak!
Skagway, Aljaška.
Brána na Yukon.
Kraj ničeho.
Téměř všichni, kdo hledali zlato, přišli nejdřív sem.
Tak pojď.
To je ono.
Dejte si sobí guláš!
Buck byl daleko od domova.
Zradili jste našeho Pána kvůli chtíči zlata?
Nevšímej si jich. Pojď. Ne. Tudy.
Pojď! Dělej.
To je ono. Jdeme.
Pojď, psisko.
Je to jen sníh, Bucku. Jde se.
No tak, Bucku, pojď!
K noze!
Bucku!
Jo.
To je všechno.
Dům je její?
Ano, pane. Dům a všechno, co je v něm.
To je dobře.
Zaslouží si to.
Nastupovat!
Letos se tam nikomu moc nedařilo.
Ti, co se vracejí, mají kapsy spíš prázdné než plné zlata.
Já nehledám zlato.
Hele! Páni...
Dávej na sebe pozor.
Poslední loď do Dawsonu právě odplouvá!
Slečno, do jara se tam jinak než na saních nedostanete.
To je moje.
Děkuju.
Bucku!
Tady jsi.
Jmenuje se Buck?
Tak pojď.
Díky, Bucku.
Ty jsi rychlík.
Tak pojď.
Dobré ráno.
Perraulte! Už je to nějaký čas.
Rád vás vidím.
Jak se máte?
Dobře, dobře.
Takže telegraf ještě poštu ze hry nevyšachoval?
Ještě ne.
Potřebuju do svého spřežení dva psy.
Chceš jít?
Na mě čekat nemusíš.
Co jsi zase provedl?
To je Buck.
Dva. Potřebujeme dva.
Proč? Je velký.
Až moc velký.
-Ten se to nenaučí. -Naučí.
Co ty o tom víš?
Pojď se seznámit se spřežením.
Bucku, to je Špic.
Tvůj nový vůdce.
Drž se od něj dál.
To je Dolly.
Pike.
Jo.
Billie.
Dub.
Dave.
A Sol-leks.
Tvoje místo je tady.
Vítej ve spřežení.
Máme novou trasu, tak dávejte všichni pozor.
Ty taky, Dave. Jsme tady.
Doručíme poštu 805 kilometrů daleko, odsud až sem.
Dawson.
Nerozumějí tomu.
Bucku, dělej to, co Špic, jo?
On vede, ty ho sleduješ.
Spřežení, připraveno?
Pamatujte, nevezeme jen poštu,
vezeme životy!
Vpřed!
No tak, vpřed!
Špici! No tak!
Vidíš, Bucku?
Teď máme společný osud.
Jsou to psi! Nerozumí ti.
Ale jo, on mi rozumí.
Samozřejmě.
Bucku, všichni jsme k sobě připoutáni.
Společně spadneme,
ale všichni se zase zvedneme.
Pojď, zkusíme to znovu.
Pomalu.
To je ono, Špici.
Myslím, že tvůj pes je na dně.
Není na dně. Jenom má kalifornské tlapky.
První noc venku
byla Buckovi zima, jako ještě nikdy.
Ven!
Psi spí venku!
Buck vyrostl ve světě lidí,
a tak se naučil naslouchat jejich hlasům.
Dnes
uslyšel ten svůj.
Vstávej, Bucku!
Musíme se do toho dát!
Jedem!
Pošta!
Díky, Perraulte.
-Pošta! -Děkuju!
To je lepší!
Ty jsi teda těžký.
No tak, Špici!
Jo! Zatáčka!
Vidíš? Učí se rychle.
Být tažným psem
přinášelo Buckovi sebevědomí a radost.
Nyní patřil ke smečce.
No tak!
Jo, to je ono!
Teď už jsi opravdový tažný pes, Bucku!
Stůjte.
Bucku, stůj.
Ne, ne, ne! Françoise!
Françoise!
Dobrý?
Bucku!
Zachraň ho!
Bucku!
Bucku.
Bucku!
Bucku...
Brečet kvůli psovi.
Ne.
Ne, nebrečel jsem.
Brečel jsi.
Ne.
Nebrečel.
Za celý ty roky doručování pošty
nepřijel Perrault nikdy včas.
Nikdy.
Ale každý den jede, jako by se to mohlo stát.
Věří tomu.
Nikdy jsem ho ale neviděla, že by něčemu věřil tak jako tobě.
Teď už ti taky věřím.
Smečka může mít jen jednoho vůdce.
Špic toho měl dost.
Špici!
Špici, Špici!
Tohle je divné.
Hledám ho celé ráno. Nikde není.
Jako by zmizel.
Špici!
Musíme jet bez něj.
Nemůžeme ztratit den.
Sol-leksi!
Bucku? Na místo!
Sol-leks je o pět let zkušenější.
Zařaď se.
Bucku.
Že dobře táhneš, ještě neznamená, že budeš vůdce.
Jasný?
Myslím, že neuhne.
Uhne.
Bucku...
Uhni.
Sol-leksi, pojď.
Pojď.
Sem.
Pojď sem.
No tak.
Co s tím psem dneska je?
-Ne. Hele... -Myslím, že vědí něco, co ty ne.
Co bych tak asi nevěděl?
Hej! Kam šel? Hej!
Nemůžeme už ztrácet čas.
Pošta zavře.
Ne!
Ne, ne, ne, ne, ne!
Mohli jsme tam být včas.
Konečně.
Dobře.
Tak jo.
Není to tak zlý.
Přišel jsem o svýho hlavního psa.
Když budeme mít štěstí, budeme mít jen dva dny zpoždění.
A štěstí nikdy nemáme.
Možná se
drž.
Jo, jo.
Dobře, Bucku.
A vpřed!
Hej!
Hou, hou!
Běž, Bucku!
Běž!
Jo!
To je ono, Bucku!
Běž!
Jo!
Ho!
Bucku, ho!
Doleva!
Vlevo!
Ne! Ne!
Ne, ne, ne!
Zbláznil ses?
Ne, ne!
Běž, běž, běž, běž!
Rychleji, Bucku!
Nezastavuj!
POŠTA
Perrault?
Jo!
To je ono! To je ono!
Teď nezpomaluj, Bucku!
Jo, to je ono! Jo!
Z cesty!
Pozor!
Jeď!
Prrr!
Viděli jste to?
Dokázali jsme to!
Tupper.
-Tady je jeden pro Kelly. -Jo.
-McCarthy. Tady. -Něco pro Elizabeth Snowovou?
Laverne?
-Shaw. -Já mám tři!
Laverne!
-Doyle? Kennedy? -Ano! To jsem já, pane!
Děkuju!
Lynch?
Vidíš, Bucku?
Nevozíme poštu.
Vozíme životy.
Vozíme naději.
Vozíme lásku.
Ráno jedeme dál. Musíme si odpočinout.
O'Neil? Walsh?
Gallagher?
Nejdražší Sarah.
Zdá se, že mě opustila má duše.
Každý den začíná vzpomínkou na našeho nejdražšího syna.
Timovy blížící se narozeniny mi připomínají, oč jsme přišli.
Teplo našeho domova,
dobrodružství, o nichž náš syn snil.
Kéž bych dokázal slovy vyjádřit, jak jsem se cítil,
než se ticho stalo
nesnesitelným.
A já jsem odjel.
Hledám místo,
kde bych opět nalezl
klid.
I když se obávám, že už ho nenajdu.
Vím totiž,
že domov nalézt nemohu.
-Neodjíždějte. Neodjíždějte! -Vpřed!
Ne, ne, ne!
Bucku? Co je?
Zvládnete ještě jeden, než odjedete?
Jdete pozdě.
Můj syn má narozeniny.
A já musím poslat manželce tenhle vzkaz.
Měl jste přijít, když jsme vybírali poštu.
Někdy trvá najít správná slova.
Naučil ses číst, tak to už Perraulta nebudeme potřebovat.
Máte štěstí.
Buck je šéf.
Někdo další?
Ahoj, Bucku.
Pamatuju si na tebe.
Děkuju.
-Díky, žes zastavil. -Jedeme!
Můžeme, Bucku?
A vpřed!
Seřadit!
Jo!
Pěkný, Bucku!
Jo, to je ono!
Vpřed!
Jo!
Přes 3 800 kilometrů za 80 dní?
Buck bude spát až do podzimu.
Perraulte! Něco tu máte. Vypadá to úředně.
Jaké jsou zprávy z jihu?
Super.
Perraulte?
Poštovní cesta ukončena.
Prodejte psí spřežení. Vraťte se do Quebecu.
To nic. To nic.
To je dobrý.
Neudělali jste nic špatnýho.
Všichni jste byli skvělí.
Jasný?
Promiň, Bucku.
Nepotřebuješ mě a moje sáně.
Do léta sem zavedou telegraf.
Pošta se bude posílat přes něj.
Teď je to tvoje spřežení.
Pořád máš před sebou úžasnou cestu.
Znovu se pod ním otřásla zem.
Buck přišel o dalšího pána.
A teď bude muset být vůdce on.
Dokud se neobjeví nový pán.
Slíbil jsem ti to, ne? A jsme tady.
Sliboval jsi zlato.
Kde je? V těch psech?
Nalož sáně.
Tak se do toho dáme.
Jdeme.
A...
Vpřed!
Jsou špatní?
Ne, jen jsou líní.
Bucku?
Vpřed!
Charlesi, musíš je přesvědčit.
Klackem?
Charlesi!
Nech toho...
Nikam nepojedu!
Charlesi!
Pamatuješ si mě?
No jistě.
Máte zmrzlé sanice.
Nejvíc byste jim pomohl, kdybyste se je pokusil řídicí ojí uvolnit.
Uvolnit?
Co to dělá?
Pane! Pozor na fonograf!
Kam máte namířeno?
Do toho vám nic není.
Nekoupil jste si mapu ve Skagway, že?
-Ne. -Ta stará pohádka.
Ztracená chata.
Řeka zlata?
Vyrážíte moc pozdě na jaře.
Polovina cest vede přes řeku.
Tím pádem se po polovině cest dá jet.
To znamená, že se pod vámi a psy proboří led.
Proč si nepočkáte na jarní tání?
Ušetřete psy a váš doprovod utrpení.
Aby nám zlato vyfouknul nějaký starý zlatokop?
Já nejsem zlatokop.
Ne, díky.
Za tu smečku jsem dal majlant.
Potáhnou moje sáně.
Jsou to dobří psi, pane.
Potáhnou vaše sáně.
Potáhnou vaše sáně, dokud nepadnou.
Děkuju.
Jedeme.
Tak jedeme!
A...
Vpřed!
Vy líní čokli!
Já ti s těmi psy nějak nevím.
Možná jsme měli koupit jinou smečku.
Možná bychom je měli krmit.
Měli jsme zůstat na stezce.
Vpřed!
Zastav je!
Možná by potřebovali povzbudit.
Vpřed!
Poprvé v životě věděl Buck víc než jeho pán.
Vpřed!
Jenže bič
mu nedával jinou možnost.
Do pr...
A teď
to přejedeme.
Hni se!
Říkám ti, že půjdeš.
Hale, on nemůže.
Běž!
Ať tě to ani nenapadne!
Hej!
Ten led se každou chvilkou prolomí!
Hlupáku!
Ten pes se vám snaží zachránit život!
Hale!
Proč se nás pořád snažíte zastavit?
Vy víte, kde je zlato? Co?
Pracky pryč od mých psů.
Hale.
Hale, říkal, ať tam nejezdíme.
Hale, jseš si jistej? Třeba bychom tu měli psy nechat.
Vím, co dělám.
Vpřed!
Nedělejte to.
Nedělejte jim to.
Vpřed!
Co si s tebou počnu?
Nejsou tady.
Jsou pryč.
Už dva dny spíš
v mý posteli.
Vrátím se.
Zůstaň. Běž.
Dělej si, co chceš.
Whisky.
Chci láhev.
Jsou pryč!
Moji psi utekli!
Přišel jsem o majlant!
Nazval jste to pohádkou.
Nechtěl jste, abych našel zlato.
Klid, Bucku, klid.
Bucku.
-Klid. -Všichni jste to viděli.
Mám s tímhle chlapem spor a ten pes mi šel po krku.
Nejspíš má vzteklinu.
Nechte toho psa být!
Bucku, klid!
Vidíte?
Říkám, že je třeba ho hned utratit.
-Ne. No tak, pane. -Ani se ho nedotknete.
Nikdo nebude nikoho zabíjet.
Dokud neuslyšíme všechna fakta.
Ten chlap mě najednou praštil.
Klid, Bucku, klid.
Co to máte za páskem, příteli?
Tady nikdo zbraně mít nesmí.
V pořádku, Johne Thorntone?
Jo.
V pořádku.
Co je?
Na co koukáš?
Chceš něco říct?
Bucku?
To není zrovna pěkný.
Co to mělo znamenat?
Bucku!
Bucku?
Bucku!
Přines to zpátky!
Co s tím chceš dělat?
Bucku, co to děláš?
Přines to zpátky.
Bucku, nedělej to.
To je moje.
Potřebuju to.
Tohle mi nedělej.
Co jsi udělal? Kde to je?
Můžeš...
Uhni.
Bucku...
Sakra, jseš velkej.
Měl narozeniny.
Můj syn.
Když umřel, tak jsme si s jeho mámou...
...začali být cizí.
Ona nechtěla být se mnou
a já jsem nechtěl být s nikým.
Tak jsem se octnul tady.
A potkal jsem tebe.
Kruci.
Je to někde tady.
Fajn, jsi vzhůru.
Dal jsem to...
Tady to je.
Chci ti něco ukázat.
Pojď sem.
To je mapa Yukonu.
Můj syn měl rád dobrodružné příběhy
a miloval novinky z Yukonu.
Nešlo o zlato. To mu bylo ukradené. Zajímaly ho hory.
Celé dny trávil nad mapami a obrázky hor.
Snil o tom, co je na druhé straně.
Místa, která nikdo neviděl.
Divočina.
"Pojeďme tam," řekl jsem.
A on na to: "Tak jo."
Tady jsme začali,
ale pak si vzal tužku
a udělal čáru na mapě
a řekl: "Pojeďme tam."
"Mimo mapu. Tam, kde nikdo nebyl."
Na takovouhle cestu se chtěl vydat.
Na opravdový dobrodružství.
Mohli bychom se tam vydat.
Ty a já.
Zjistit, co tam je.
Co ty na to?
To je kánoe, Bucku. Poplujeme na ní.
Klid. Sedni. Sedni. Sedni, Bucku.
Hodný pejsek.
Co to děláš?
Prosíš?
Nejsi můj mazlík.
Chceš dovnitř?
Pojď dovnitř.
Jen si pluj,
po proudu, klidně dál,
spokojeně, spokojeně, jako by sen se ti zdál.
No tak, Bucku. Zpívej.
Ale nemusíš.
Jsem rád, že se ti to líbí.
Líbí se ti to, co?
Odsud asi půjdeme pěšky.
Tudy se toulali tvoji předkové.
Moji taky.
Když jsme ještě bývali divoši.
Přicházíme a odcházíme, co?
Tohle je tu pořád.
Copak?
Já nevím. Kudy? Tak řekni.
Tak mě veď.
Bucku?
Podívejme, co jsi našel.
Páni...
Vidíš to, Bucku?
Nemyslím, že jsme se ztratili.
Asi zlatokop.
Nic.
Poklad.
To je moje, jasný?
Nevšímej si toho. To je moje.
Dobrej den.
To jsou tvoji předci.
Vlci.
To je skvělý, Bucku,
ale víc jako tohle.
Ta pohádka je pravdivá.
To je ono, Bucku.
Pašák.
No co je? Na co koukáš?
Tak běž.
Běž.
Ale do tmy se vrať!
Bucku?
Tady, tak daleko od domova,
vidím, jak se Buck změnil.
Něco ho táhne do lesa.
Chce lovit.
To je nádhera, Bucku.
Nádhera.
Se mnou je to pořád ten samý pes,
ale neumím si představit,
že by se vrátil do civilizace.
Existuje tak velký dům, kde by mohl žít?
Tahle cesta vede Bucka k jeho osudu.
Kam vede mě?
Teď ne.
Už je moc pozdě.
Každý den jsi venku o něco dýl.
Vím, že máš pořád co zkoumat,
ale svět je nebezpečný.
Nikdy nevíš, co se může stát.
Nikdy nevíš.
Horečka si Timmyho vzala za dva dny.
K čertu.
Dobře, Bucku.
Bylo to krásné léto.
Bucku...
Tak mě napadlo...
Koupím si loď.
To je můj klobouk?
Je to můj klobouk. No tak.
Dej mi můj klobouk.
Dej mi ten klobouk.
Dej mi ten klobouk. Dej mi ten klobouk!
Bucku!
No tak.
Prima.
Vlk.
Nádherný.
Tohle je jejich území.
Jsou to jejich kopce.
Chceš jít?
Tak běž.
Ale...
...opatrně.
Byl rozmazlený,
ale taky trpěl
v rukou člověka.
Teď Buck našel
svůj druh.
Jak daleko musel dojít, aby našel svůj domov.
Jak daleko jsem já odjel z toho svého.
Podívej, Bucku.
Potraviny.
Do smrti.
Nikdo nepotřebuje víc.
Asi bych měl jít, Bucku.
Domů.
Jestli z něj ještě něco zbylo.
Sesbírat střepy,
nebo to aspoň zkusit.
Ne.
Nechci, abys šel se mnou, Bucku.
Něco tady máš.
Něco důležitého.
Drž se toho.
Ráno odjíždím.
Chtěl jsem se rozloučit.
Jsi dobrý pes, Bucku.
Jsi dobrý pes.
Přišel jste až sem.
Něco jste věděl, že jo?
Klid.
Chtěl jste všechno pro sebe.
Kde je to?
Kde je zlato?
Všude.
Vezměte si to.
Vezměte si to všechno.
Nic se tím nezmění.
Mrtvé to zpátky nevrátí.
Tohle znáš, co?
Fajn.
Vidíš to, hochu?
Vidíš to?
Dobře.
Bucku.
Jo.
Ty ses vrátil.
Páni, Bucku.
To bylo dobrodružství.
Je to dobrý, hochu.
Jsi doma.
V těchhle horách je místo,
kde se toulá nové plemeno vlků,
chytřejších než člověk nebo vlk,
protože hlavou té smečky je pes.
Nyní žijí beze strachu,
vychovávají své mladé, daří se jim.
Říká se, že je to jen legenda.
Ale není.
Já ho přece znal,
když to byl jen pes vedle člověka.
A přestože je to jeho území,
každé léto,
když přijde dolů do údolí,
vzpomene si na milé ruce
a své páníčky,
které měl, než odešel,
aby se stal svým vlastním pánem.
Předtím než zaslechl
volání.
VOLÁNÍ DIVOČINY
Překlad: Kateřina Hámová