Tuo metu apie tai rašė visi laikraščiai.
Žmogus Arktyje atrado geltonąjį metalą.
Auksą.
Prasidėjo aukso karštinė,
ir į Šiaurę išmėginti savo sėkmės ėmė plūsti tūkstančiai.
Tiems vyrams reikėjo šunų.
Stambių, raumeningų šunų, galinčių traukti jų roges.
Labas rytas, Bakai!
Bakas buvo nei naminis, nei laukinis šuo.
Štai, paimk.
Jo šeimininkas buvo Santa Klaros apygardos teisėjas.
Ei!
Atsargiai!
Šioje karalystėje Bakas buvo karalius.
Po šimts, šunėke!
Liaukis! Jis - teisėjo Milerio šuo.
Perduok teisėjui sveikinimų su gimtadieniu nuo manęs.
Ačiū, perduosiu.
- Eikš, Bakai! Eime. - Naujienos iš Klondaiko!
Tūkstančiai aukso karštine užsikrėtusių žmonių plūste plūsta į Dosoną!
Naujienos iš Klondaiko!
Imk.
Bakai, stok!
Bakai!
- Iš kelio! - Bakai!
- Atstok! Liaukis! - Ateik čia!
- Ponia, pakvieskite šunį! - Bakai! Pas mane!
Iš kelio!
Tučtuojau grįžk! Bakai! Stok!
BRANGIAI PERKAME ŠUNIS
Bakas.
Ne! Aš labai atsiprašau!
- Atleiskite. - Šis šuo - pavojingas.
Jis tiesiog išlepintas.
Bakas - geras šuo.
Paprastai.
Abigaile, tavęs reikia virtuvėje.
Bakai.
Žadink mergaites.
Imk kepsnį!
Aš pažiūrėsiu!
Lauk!
Ne.
Pameni, mes apie tai kalbėjome, Bakai.
Šiandien turi elgtis itin gražiai.
Bakai.
Gerbiamas teisėjau.
Labai skaniai kvepia.
Su gimtadieniu.
Visi pirma ateikite čia.
Štai, Mole. Labai gražiai atrodai.
Puiku. Nejudam.
Bakai.
Pabūk čia
ir apmąstyk savo elgesį.
Ne. Ne dabar, Bakai.
Tai buvo jau nebe pirmoji Bako naktis verandoje.
Ateik, Bakai.
Šeimininko komandoms jis buvo mažiau dėmesingas...
Sveikas, Bakai.
Turiu tau skanėstą.
...nei savo vidiniam balsui.
Ateik.
Imk skanėstą. Nagi!
Geras šunelis.
Imk skanėstą.
Geras šunelis!
Jis šaukiamas Baku.
Už jį ten sumokės brangiai.
BAKAS
Palaukit!
Šiai dėžei man reikia daugiau vyrų.
Kas čia, po galais?
Šuo.
Kiek jų čia?
Vienas.
Uždarytas toje dėžėje
jis nei ėdė, nei lakė, nei miegojo.
Bakas nenutuokė kur atsidūręs,
kur buvo
ir kur vyksta.
Ramiai.
Viskas, ką turi padaryti -
sėdėti.
Čia tau - ne Pietūs.
Nagi.
Žiūrėk.
Žiūrėk, šunie.
Štai tavo įstatymas.
Lazdos įstatymas.
Arba ilčių.
Ir nieko daugiau.
Ką renkiesi, šuneli?
Gerai.
Esi gabus mokinys.
Bakas negalėjo pasipriešinti žmogui su lazda.
Jis tai žinojo.
Jį privertė paklusti.
Bet nepalaužė.
Ei!
Ateik čia!
Skagvėjus, Aliaska.
Vartai į Jukoną.
Pasaulio pakraštys.
Daugelis aukso ieškotojų keliaudavo pro čia.
Eikš, ateik.
Štai taip.
Karštas troškinys! Čia pat.
Bakas buvo labai toli nuo namų.
Ar išduodat mūsų Viešpatį dėl aukso?
Nekreipk į juos dėmesio. Nagi, ateik. Čionai.
Eikš! Judinkis.
Štai taip. Ateik.
Eikš, šuneli.
Čia tik sniegas, Bakai. Ateik.
Ei! Bakai, eime!
Čionai!
Bakai!
Gerai.
Viskas.
Namas - jos?
Taip, pone. Namas ir viskas jame.
Gerai.
Ji to nusipelnė.
Netrukus išvykstam!
Šiais metais nekaip sekasi.
Daugelio kišenėse švilpauja vėjai, o ne žvanga auksas.
Aš neieškau aukso.
Ei! Jėzau...
Saugokis.
Išplaukia paskutinis laivas į Dosoną!
Kitas atplauks tik pavasarį.
Čia mano.
Ei! Ačiū.
Bakai!
Pagaliau.
Jis vardu Bakas?
Nagi, čionai.
Ačiū, Bakai.
Na ir greitas.
Gerai. Čionai.
Labas rytas.
Pero! Seniai nesimatėm.
Smagu tave matyti.
Kaip tu?
Gerai.
Kol kas telegrafas neatšaukė pašto paslaugų?
Dar ne.
Man reikia dviejų šunų.
Nori bėgti?
Manęs nelauk!
Ką dabar pridirbai?
Čia - Bakas.
Dviejų. Mums reikėjo dviejų.
O kas? Jis - didžiulis.
Per didelis.
- Jis neištvers. - Ištvers.
Ką tu išmanai?
Na, supažindinsim tave su likusiais.
Bakai, susipažink su Spicu.
Tavo naujasis bosas.
Nesipainiok jam po kojomis.
Čia - Dolė.
Paikas.
Džo.
Bilis.
Dabas.
Deivas.
Ir Soleksas.
Tu stok čia.
Sveikas atvykęs į mūsų kinkinį.
Vyksim nauju maršrutu, todėl klausykite visi įdėmiai.
Ir tau sakau, Deivai. Mes - čia.
Paštą nešime virš 800 km iki čia.
Dosonas.
Jie nesupranta tavęs.
Bakai, daryk taip, kaip daro Spicas, aišku?
Jis veda, tu seki paskui.
Pasiruošę?
Atminkite, mes ne šiaip paštą nešame,
mes nešam gyvenimus!
Ir pirmyn!
Nagi, pirmyn!
Spicai! Dešinėn!
Supranti, Bakai?
Mes visi dabar turim vieną likimą.
Tai juk - šunys! Jie nesupranta.
Jis dar ir kaip supranta.
O, taip.
Bakai, mes visi surišti.
Mes krentam kartu,
bet ir keliamės kartu.
Eikš. Dar sykį.
Ramiai.
Puiku, Spicai.
Tavo šuniui, regis, galas.
Joks ne galas. Jis tiesiog augęs Kalifornijoj.
Čia, po atvirum dangumi...
Taip šalta Bakui dar nebuvo buvę.
Lauk!
Šunys miega lauke!
Augęs žmonių pasaulyje,
Bakas priprato prie žmonių balsų.
Šiąnakt
jis pradės girdėti savąjį.
Nagi, Bakai!
Diena prasideda.
Toliau!
Paštas!
Ačiū, Pero.
- Paštas! - Ačiū!
Jau geriau!
Na ir sunkus gi tu.
Spicai! Dešinėn!
Taip! Puikus posūkis!
Matai? Jis - gabus mokinys.
Bėgimas šunų kinkinyje
Bakui teikė džiaugsmo ir pasitikėjimo.
Dabar jis tapo tikru rujos nariu.
Dešinėn!
Štai taip!
Dabar tu - tikras kinkinio narys, Bakai!
Palauk.
Bakai, neik.
Ne! Fransuaza!
Fransuaza!
Gyva?
Bakai!
Gelbėk jį!
Bakai!
Bakai.
Ak, Bakai.
Verkei dėl šuns.
Ne.
Ne. Aš neverkiau.
Tu verkei.
Ne.
Neverkiau.
Kiek metų Pero vežioja paštą,
jis dar nė sykio neatvyko laiku.
Nė sykio.
Bet kasdien jis skuba taip, lyg tikėtųsi suspėti.
Jis tiki.
Tačiau nebuvau mačiusi, kad jis kuo nors tikėtų labiau nei tavimi.
Dabar ir aš tavim tikiu.
Ruja gali turėti tik vieną vadą.
Spicui trūko kantrybė.
Spicai!
Į jį nepanašu.
Visą rytą jo ieškau. Niekur nerandu.
Lyg būtų išgaravęs.
Spicai!
Turim važiuoti. Be jo.
Negaliu prarast dienos.
Soleksai!
Bakai? Į vietą.
Soleksas jau penkis metus tarnauja.
Stok į eilę.
Bakai.
Tai, kad gerai trauki, nereiškia, kad moki vesti visą kinkinį.
Girdi?
Manau, jis nepasijudins.
Dar kaip pasijudins.
Bakai,
traukis.
Soleksai, ateik čia.
Eikš.
Čia.
Ei. Ateik čia.
Ei.
Kas tam šuniui negerai?
- Ne. Ei. - Manau, jie žino daugiau nei tu.
Nėra nieko, ko nežinau.
Ei. Kur jis nuėjo? Ei!
Visai neturim laiko.
Uždarys paštą.
Ne!
Mes atvyksim laiku.
Nors kartą!
Tiek to.
Stok.
Nėra taip blogai.
Netekau šuns vedlio.
Vėluosim dviem dienom geriausiu atveju.
O mūsų atvejis dar niekad nebuvo geriausias.
Gal tu verčiau
palauk.
Taip.
Pasiruošk, Bakai!
Ir pirmyn!
Ei!
Niuo!
Bėk, Bakai!
Bėk!
Taip!
Taip, Bakai!
Bėk!
Kairėn!
Bakai, kairėn!
Suk į kairę!
Kairėn!
Į kairę!
Suk kairėn!
Ne!
Išprotėjai?
Ne!
Bėgam, bėgam!
Greičiau, Bakai!
Nesustok!
PAŠTAS
Pero?
Taip!
Štai taip!
Nelėtėk, Bakai!
Taip, puiku!
Iš kelio!
Į šalis!
Greičiau!
Stot!
Matei?
Suspėjom!
Mums pavyko!
Taperis.
- Laiškas Keliui. - Taip.
- Makartis, čia. - Yra Elizabetei Snou?
Lavernas?
- Šo. - Gavau tris!
Lavernas!
- Doilas? Kenedis? - Taip! Taip, pone, čia aš!
Ačiū!
Linčas?
Matai, Bakai?
Mes ne paštą vežame.
O gyvenimus.
Viltį.
Meilę.
Išvykstam ryte. Eime ilsėtis.
Onylas? Volšas?
Galageris?
Brangiausioji Sara.
Mano siela, regis, mane paliko.
Kas rytą pabundu su mintimi apie mūsų brangų sūnų.
Artėjantis Timo gimtadienis primena man tai, ką praradau.
Namų šilumą,
nuotykius, apie kuriuos svajojo mūsų sūnus.
Norėčiau surasti žodžius, kad apibūdinčiau savo jausmus
prieš tai, kai tyla tapo
nepakenčiama.
Aš išvykau.
Aš ieškau vietos,
kur galėčiau pajusti
ramybę.
Nors bijau, kad jos jau neberasiu.
Nes žinau, kad tokiam kaip man
galbūt nebėra namų šiame pasaulyje.
- Neišvažiuokit! - Pirmyn!
Ne!
Bakai? Kas?
Gal paimsit dar vieną laišką?
Pavėlavote.
Greit mano sūnaus gimtadienis.
Noriu nusiųsti šį laišką žmonai.
Derėjo ateiti, kai priiminėjom paštą.
Kad ilgai rinkau žodžius.
Jei išmoksi skaityt, mums nebereikės Pero.
Jums pasisekė.
Bakas čia - bosas.
Dar bus laiškų?
Sveikas, Bakai.
Aš tave prisimenu.
Ačiū tau.
- Ačiū, kad sustojai. - Važiuojam!
Pasiruošęs, Bakai?
Ir pirmyn!
Išsirikiuot!
Taip!
Gražiai, Bakai!
Taip, puiku!
Pirmyn!
Taip!
Virš 3 800 km per 80 dienų?
Bakas miegos iki pat rudens.
Pero! Yra vienas tau. Iš kažkokios įstaigos.
Kokios žinios iš Pietų?
Šaunuoliai.
Pero?
Pašto kelias atšaukiamas
Parduokit šunis Grįžkit į Kvebeką
Viskas gerai.
Jūs neprasikaltote.
Visi jūs - šaunuoliai.
Girdit?
Man labai gaila, Bakai.
Mes jiems nebereikalingi.
Vasarą čia įves telegrafą.
Naują pašto perdavimo būdą.
Jie dabar - tavo komanda.
Tavęs dar laukia puikios kelionės.
Jam iš po kojų vėl išslydo žemė.
Bakas neteko dar vieno šeimininko.
Dabar jam teks pačiam būt vadu.
Iki kito šeimininko.
Aš tau žadėjau. Ir štai.
Tu man žadėjai auksą.
Kur jis? Šunyse?
Ruošk roges.
Metas pasiimti tai, kas mūsų.
Važiuojam.
Ir...
Pirmyn!
Ar jie nesveiki?
Ne. Jie tingi.
Bakai?
Pirmyn!
Čarlzai, įkalbėk gyvulį.
Tik ne lazda.
Čarlzai!
Padėk, antraip aš...
Nesitrauksiu iš vietos!
Čarlzai!
Pameni mane?
Taip, suprantu.
Rogės blogai slysta.
Jums reikia kitokios lazdos, kad šunims padėtumėt.
Kokios dar lazdos?
Ką jis daro?
Pone! Čia grotuvas.
Kur vykstate, pone?
Ne jūsų reikalas.
Tik nesakykit, kad šį žemėlapį pirkot Skagvėjuje.
- Ne. - Sena pasaka.
Apleista troba.
Aukso upė?
Išvykstat per vėlai pavasarį.
Pusė kelio eina upe.
Bet lieka kita pusė.
Jūs įlūšite visi su šunimis.
Gal palaukit iki atlydys baigsis?
Taip bus geriau ir jums, ir šunims.
Kad šis ieškotojas mus aplenktų?
Aš - ne ieškotojas.
Ne, ačiū.
Už šį kinkinį brangiai mokėjau.
Jie trauks mano roges.
Jie - geri šunys, pone.
Jie trauks jūsų roges.
Trauks, kol nudvės.
Ačiū.
Važiuojam.
Gerai, važiuojam.
Ir...
Pirmyn!
Tinginiai!
Tie šunys kažkokie abejotini.
Gal vertėjo pirkt kitus.
Gal reikia juos pašerti?
Reikėjo pasilikti.
Pirmyn!
Stabdyk!
Gal juos paskatinti?
Pirmyn!
Pirmą sykį Bakas buvo protingesnis už šeimininką.
Pirmyn!
Bet botagas
darė savo darbą.
Šunsnukis...
Na taip...
Eime į kitą pusę.
Judinkis!
Eik, sakau.
Halai, jis nebegali.
Eik.
Nedrįsk.
Ei!
Ledas upėje tuoj įtrūks!
Kvaily!
Tas šuo tave gelbėja!
Halai!
Kodėl jūs stengiatės mus sulaikyti?
Žinot, kur auksas, taip?
Patrauk savo purvinas rankas nuo mano šunų.
Halai.
Halai, jis juk sakė, kad neverta lipt ant ledo.
Halai, neabejoji? Gal palikime šunis?
Aš žinau, ką darau.
Pirmyn!
Nedaryk šito.
Ne jiems.
Pirmyn!
Ką aš su tavim darysiu?
Jų nebėra.
Jie žuvo.
Tu miegojai dvi dienas
mano lovoje.
Aš tuoj.
Lik. Eik.
Daryk, ką nori.
Viskio.
Duok butelį.
Jų nebėra!
Mano šunys pabėgo.
Praradau visą savo turtą.
Tu sakei, kad tai - pasakos.
Tu nenorėjai, kad aš surasčiau auksą.
Raminkis, Bakai.
Bakai.
- Ramiai. - Jūs visi matėt.
Tas vyras man pakenkė, o jo šuo vos neperkando man gerklės.
Jis gal pasiutęs.
Atstok nuo šuns!
Bakai, raminkis!
Matote?
Jį reikia nudėti čia ir dabar.
- Ne, liaukitės, pone. - Neliesk jo!
Niekas nieko nenudės.
Pirma sužinosim visus faktus.
Tas niekšas man trenkė.
Ramiai, Bakai, ramiai.
Ką ten turi prisisegęs prie diržo, bičiuli?
Su ginklais įeiti draudžiama!
Kaip tu, Džonai Torntonai?
Gerai.
Man viskas gerai.
Kas?
Ko spoksai?
Nori man kažką pasakyti?
Bakai!
Negražu.
Kodėl tu šitaip?
Ei, Bakai!
Bakai, ką...
Bakai?
Atnešk butelį.
Ką dabar darysi?
Bakai? Ką tu darai?
Nešk butelį atgal.
Bakai, liaukis.
Jis - mano.
Man jo reikia.
Nesielk šitaip su manim.
Ką padarei? Kur padėjai?
Tu dabar...
Pasitrauk.
Bakai.
Na ir dičkis tu.
Šiandien būtų jo gimimo diena.
Mano sūnaus.
Po jo mirties mes su jo motina
susvetimėjome.
Su manim ji būti nebenorėjo...
O aš nebenorėjau būti su niekuo.
Todėl atvykau čia.
Ir sutikau tave.
Po velnių.
Jis kažkur čia.
Gerai, kad pabudai.
Aš jį padėjau...
Štai.
Žiūrėk, ką parodysiu.
Ateik čia.
Čia - Jukono žemėlapis.
Sūnus mėgo skaityti apie nuotykius.
Jis nuolat sekė naujienas iš Jukono.
Ne dėl aukso, jam jis nerūpėjo. Dėl kalnų.
Jis nuolat studijuodavo žemėlapius ir kalnų paveiksliukus.
Svajodamas apie tuos kraštus.
Kur nebuvo žengusi žmogaus koja.
Tolimus kraštus.
"Važiuokim," kartą pasakiau.
Jis atsakė: "Taip, tėti."
Iškeliautume iš čia...
Tačiau jis čiupo pieštuką
ir nubrėžė liniją už žemėlapio,
taręs: "Keliaujam čia!"
"Už žemėlapio. Kur niekas nėr buvęs."
Tokia kelionė jam patiktų.
Tikras nuotykis.
Galėtume keliauti.
Mes su tavim.
Pamatytume, kas ten.
Ką manai?
Čia kanoja, Bakai. Plauksime ja.
Ramiai. Sėdėk, Bakai.
Puiku. Šaunuolis.
Ką tu darai?
Prašai išmaldos?
Tu - ne mano naminis šuo.
Ateisi?
Ateik gi.
Plaukia sau laivelis
Pasroviui upe
Sėdi ten šunelis Jį jaudina delčia
Na, Bakai. Padainuok.
Verčiau nereikia.
Džiugu, kad bent tau patinka.
Patinka, tiesa?
Spėju, nuo čia teks eiti.
Čia gyveno tavo protėviai.
Ir mano.
Kai ir mes buvom laukiniai.
Visi mes gimstam ir mirštam, tiesa?
Toks gyvenimas.
Kas?
Aš nežinau. Kur? Tu spręsk.
Nagi, rodyk kelią.
Bakai?
Žiūrėk, ką radai.
Vajė...
Tik pažvelk, Bakai.
Žemėlapis dar nesibaigė, spėju.
Aukso ieškotojas, spėju.
Išmest.
Lobis.
Mano. Gerai?
Neliesk, jis - mano.
Gera diena buvo.
Tavo protėviai.
Vilkai.
Puiku, Bakai,
bet man reikia tokių.
Pasaka, pasirodo, teisinga.
Jau geriau, Bakai.
Šaunuolis!
Kas? Ką matai?
Bėk ir pasižvalgyk.
Nagi.
Bėk.
Tik grįžk namo iki sutems!
Bakai!
Čia, taip toli nuo namų
matau, kaip keičiasi Bakas.
Kažkas traukia jį į mišką.
Medžioti.
Nuostabu, Bakai.
Nuostabu.
Su manim jis - tas pats šuo,
bet man sunku jį įsivaizduoti
civilizuotame pasaulyje.
Jam juk reikia didžiulio namo.
Ši kelionė, regis, veda Baką jo lemties link.
Bet kur ji veda mane?
Ne dabar.
Jau seniai sutemo.
Tu vis vėliau ir vėliau grįžti namo.
Taip, suprantu, kad ten visko tiek daug,
bet pasaulis - pavojinga vieta.
Niekada nežinai, kas gali nutikti.
Niekada nežinai.
Karštinė pasiėmė Timį per dvi dienas.
Po šimts.
Gerai, Bakai.
Nuostabi buvo vasara.
Žinai, ką, Bakai?
Aš čia pagalvojau.
Ar nenusipirkti man geležinkelio?
Čia mano kepurė?
Mano kepurė. Nagi.
Atiduok kepurę.
Atiduok mano kepurę.
Bakai!
Nagi.
Štai taip.
Vilkas.
Nuostabus.
Čia - jų valdos.
Šie kalnai priklauso jiems.
Nori bėgt?
Bėk.
Tiesiog...
Būk atsargus.
Žmonės Baką
ir lepino,
ir mušė.
Bakas surado
saviškius
Kokį ilgą kelią jis sukorė, kad surastų savo namus.
Kokį ilgą kelią sukoriau aš, kad palikčiau savuosius?
Žiūrėk, Bakai.
Maistas.
Likusiam gyvenimui.
Žmogui daugiau nereikia.
Man metas iškeliauti, Bakai.
Grįžt namo.
Jei jie dar liko.
Susitvarkyti gyvenimą
ar bent jau pamėginti.
Ne.
Su savimi tavęs nekviečiu.
Tavo gyvenimas - čia.
Čia - svarbu.
Laikykis to.
Išvyksiu ryt iš ryto.
Ateik atsisveikinti.
Esi geras šuo, Bakai.
Tu - geras šuo.
Pats atvykai čia.
Juk žinojai, tiesa?
Nusiramink.
Viską norėjai pasilikt sau.
Kur jis?
Kur auksas?
Visur.
Imk.
Pasiimk viską.
Tai vis tiek nieko nepakeis.
Mirusiųjų neprikels.
Juk žinai tai, tiesa?
Gerai.
Matai lazdą?
Matai?
Gerai.
Bakai.
Taip.
Tu grįžai.
Oho, Bakai.
Na ir nuotykis, tiesa?
Viskas gerai.
Tu - namie.
Ten, tuose kalnuose
gyvena nauja vilkų rūšis -
protingesnių už žmogų ir vilką.
Tai - dėl šuns, gaujos vado.
Jie ten gyvena be baimės,
augina jauniklius ir klesti.
Kai kas sako, kad tai - tik legenda.
Klysta.
Aš pažinojau šį šunį,
kai jis dar tarnavo žmonėms.
Ir nors dabar šios žemės - jo,
kiekvieną vasarą
jis nusileidžia į slėnį
ir prisimena geras žmogaus rankas,
savo šeimininkus.
Kol jis dar nebuvo
pats sau šeimininkas.
Prieš tai, kai išgirdo
protėvių šauksmą.
PROTĖVIŲ ŠAUKSMAS
Išvertė Egidija Tučkuvienė