Subtitles by sub.Trader subscene.com
Тоді про це писали в усіх газетах.
Вивчаючи Арктику, люди знайшли жовтий метал.
Золото.
Шалена лихоманка швидко поширилася,
і ще тисячі ринули на Північ шукати щастя.
Їм потрібні були собаки.
Великі собаки з міцними м'язами, щоб тягнути нарти.
Доброго ранку, Баку!
Бак не був ні кімнатним псом, ні дворовим.
Бери, хлопчику.
Його господарем був суддя округу Санта-Клара.
Обережніше!
На цій території Бак був королем.
А щоб тебе, тварюко!
Тихіше! Це пес судді Міллера.
Вітаю суддю з днем народження.
Дякую, передам.
- Ходімо, Баку. - Новини Клондайку!
Тисячі золотошукачів збираються в Доусон-Сіті.
Новини Клондайку!
На, хлопче.
Баку, стій!
Баку!
- З дороги! - Баку!
- Зупиніть його. - Іди сюди!
- Пані, заберіть свого собаку! Обережно! - Баку, до мене!
З дороги!
Ану йди сюди! Баку! Стій!
ЗА СОБАК ПЛАТЯТЬ БАГАТО ГРОШЕЙ
Бак.
Ні! Мені дуже прикро!
- Пробачте. - Він небезпечний.
Просто він балуваний.
Бак хороший.
Зазвичай.
Ебіґейл, тебе кличе кухар.
Баку.
Біжи розбуди дівчат.
Хапай печеню!
Я постережу!
Геть!
Ні.
Ми це вже обговорювали, Баку.
Сьогодні ти повинен дуже гарно поводитися.
Баку?
Ваша честь.
Пахне дуже смачно.
З днем народження.
Усі сюди!
Моллі, ти красуня.
Гаразд, замріть.
Баку.
А тепер посиди тут
і подумай над своєю поведінкою.
Ні. Не тепер, Баку.
Це була не перша ніч, яку Бак провів на подвір'ї.
Ну ж бо, Баку.
Він не так прислухався до наказів господаря...
Привіт, Баку.
У мене є смаколик.
...як до своїх інстинктів.
Ну ж бо.
Пригощайся. Давай!
Молодець.
Пригощайся.
Молодець!
Він відзивається на кличку Бак.
За нього дадуть багато там, куди його везуть.
БАК
Чекайте!
Мені потрібна допомога з останнім вантажем.
Що тут в біса?
Собака.
Скільки?
Лише один.
Замкнутий у тому ящику,
він не міг ні їсти, ні пити, ні спати.
Бак і гадки не мав, де він знаходився,
де побував
і куди його везли.
Тихенько, хлопчику.
Треба тільки, щоб ти...
сів.
Ми вже не на Півдні.
Продовжуй.
Дивися.
Бачиш, хлопчику.
Тут свої закони.
Закон палиці
та ікла.
Усі йому підкоряються.
Що скажеш, собачко?
Молодець.
Швидко вчишся.
Бак був безсилий проти чоловіка з палицею.
Він це знав.
Його побороли.
Але не зламали.
Ну ж бо!
Скегвей, Аляска.
Ворота Юкону.
Край світу.
Майже всі золотошукачі спершу проходили тут.
Ходімо.
Ось так.
Кому рагу з оленини? Підходьте.
Бак був дуже далеко від дому.
Ви відвернетеся від Господа нашого через жагу золота?
Не звертай уваги. Ходімо. Ні. Сюди.
Ну ж бо! Ворушися.
Ось так. Ходімо.
Йдемо, друже.
Це просто сніг, Баку. Ходімо.
Баку, йдемо!
Іди сюди!
Баку!
Ну все.
Готово.
Тепер будинок належить їй?
Так, сер. Будинок із усім начинням.
Добре.
Вона на це заслуговує.
Посадка закінчується!
Не дуже пощастило там минулого року.
У більшості замість золота в кишенях гуде вітер.
Я не шукаю золота.
Боже...
Будь обережним.
Відпливає останній корабель до Доусона!
Не встигнете - до весни тільки на нартах.
Це моє.
Дякую.
Баку!
Упіймав.
Його звати Бак?
Ходімо.
Дякую, Баку.
А ти швидкий.
Гаразд. Сюди.
Доброго ранку.
Перро! Давно не бачилися.
Радий зустрічі.
Як справи?
Добре.
Тож телеграф ще поки не вижив пошту?
Поки ще ні.
Мені треба дві собаки.
Хочеш уперед?
На мене не чекай!
А тепер ти що наробив?
Це Бак.
Дві. Нам потрібні були дві.
Що? Він великий.
Занадто.
- Він не зможе. - Зможе.
Звідки тобі знати?
Познайомимо тебе з командою.
Баку, це Шпіц.
Твій новий шеф.
Не ставай йому на заваді.
Це Доллі.
Пайк.
Джо.
Біллі.
Даб.
Дейв.
Та Соллекс.
Це твоє місце.
Вітаємо в команді.
У нас новий маршрут, тому слухайте уважно.
І ти теж, Дейве. Ми тут.
Ми доставляємо пошту за 800 км аж сюди.
В Доусон.
Вони тебе не розуміють.
Баку, просто роби як Шпіц. Добре?
Він веде, ти за ним.
Командо, готові?
Пам'ятайте, ми доставляємо не лише пошту...
ми доставляємо життя!
Уперед!
Ну ж бо, їдемо!
Шпіце! Управо!
Бачиш, Баку?
Наші долі переплелися.
Це собаки! Вони не розуміють.
Він розуміє.
Ще й як розуміє.
Баку, ми тепер усі пов'язані.
Ми разом падаємо
і разом підіймаємося.
Давай. Спробуємо ще раз.
Помаленьку.
Ось так, Шпіце.
Думаю, твій пес зламався.
Не зламався. То через його каліфорнійські лапи.
Тут під відкритим небом
Бак уперше відчув такий сильний холод.
Геть!
Собаки сплять надворі!
Вирісши у світі людей,
Бак навчився слухати їхні голоси.
Цієї ночі
він почав чути власний голос.
Давай, Баку!
Треба починати день.
Не зупиняємося!
Пошта!
Дякую, Перро.
- Пошта. - Дякую!
Вже краще!
Ти такий важкий.
Шпіце! Управо!
Ось так! Оце поворот!
Бачиш? Здібний учень.
Обов'язки їздового собаки
принесли Баку впевненість та радість.
Він став частиною зграї.
Управо!
Ось так!
Тепер ти справжній їздовий пес, Баку!
Зачекай.
Баку, стій.
Ні! Франсуазо!
Франсуазо!
Ти ціла?
Баку!
Врятуй його!
Баку!
Бак.
Баку.
Ох, Баку.
Плакав через собаку.
Ні.
Ні. Я не плакав.
Плакав.
Ні.
Не плакав.
За всі роки роботи на пошті
Перро жодного разу не приїхав вчасно.
Жодного.
Але щодня він їде так, ніби це може статися.
Він вірить.
Але я ще ніколи не бачила, щоб він вірив у щось так сильно, як у тебе.
Тепер я також вірю.
У зграї може бути тільки один лідер.
Шпіцу ввірвався терпець.
Шпіце!
Це на нього не схоже.
Я шукав цілий ранок. Його ніде немає.
Як крізь землю провалився.
Шпіце!
Треба їхати. Без нього.
Ми не можемо втратити день.
Соллексе!
Баку? Ану на місце!
У Соллекса п'ять років досвіду.
Повернися в упряжку.
Баку.
Ти добре тягнеш, та ще не готовий бути ватажком.
Зрозумів?
Не думаю, що він посунеться.
Посунеться.
Баку,
повернися на місце.
Соллексе, до мене.
Ходімо.
Ось так.
Іди сюди.
Та що з цим псом?
- Ні. - Гадаю, вони знають більше за тебе.
Я все знаю.
Агов. Ти куди?
Ми не надолужимо час.
Відділення закриють.
Ні!
Ми б встигнули.
Хоч один раз!
Гаразд.
Ставай.
Не все так погано.
Я втратив ватажка.
Якщо пощастить, спізнимося на два дні.
А нам ніколи не щастить.
Тобі варто
триматися.
Ага.
Гаразд, Баку.
Уперед!
Давай, Баку!
Уперед!
Так!
Молодець!
Уперед!
Уліво!
Баку, вліво!
Ліворуч!
Уліво!
Ні!
Ти здурів?
Ні!
Уперед!
Швидше, Баку!
Не зупиняйся!
ПОШТА
Перро?
Так!
Ось так!
Баку, не зупиняйся!
Ось так!
З дороги!
Розступіться!
Відійдіть!
Стояти!
Ти це бачив?
Ми встигли!
Ми це зробили!
Таппер.
- Це для Келлі. - Так.
- Маккарті. - А для Елізабет Сноу?
Лаверн?
- Шоу. - Для мене три!
Лаверн!
- Дойл? Кеннеді? - Так! Сер, це я!
Дякую!
Лінч?
Бачиш, Баку?
Ми не пошту доставляємо.
Ми доставляємо життя.
Ми доставляємо надію.
Ми доставляємо любов.
Вирушаємо зранку. Треба відпочити.
О'Ніл? Волш?
Ґаллахер?
Люба Саро!
Здається, душа залишила мене.
Кожен день починається думками про нашого любого сина.
Наближення дня народження Тіма нагадує мені про все втрачене.
Тепло нашої домівки...
Пригоди, про які мріяв наш син.
Якби ж я зміг підібрати слова, щоб висловити свої почуття,
перш ніж тиша стала...
нестерпною.
Тож я зник.
Я шукаю місце,
щоб знайти...
спокій.
Але я боюся, що ніколи його не знайду.
Бо знаю, що в такому стані, як зараз,
мені не знайти домівки в цьому світі.
- Зачекайте! - Їдьмо!
Ні!
Баку! Що?
Знайдете хвилину взяти ще одного?
Ви запізнилися.
Сьогодні день народження мого сина.
Я написав листа дружині.
Треба було прийти, коли збирали листи.
Не міг дібрати слів.
Навчишся читати - і Перро стане не потрібен.
Вам пощастило.
Бак головний.
Ще є бажаючі?
Баку!
Я тебе пам'ятаю.
Дякую.
- Дякую, що зупинився. - Ми поїхали!
Готовий, Баку?
Уперед!
Одне за одним!
Так!
Молодець, Баку!
Ось так!
Уперед!
Так!
3 900 км за 80 днів?
Бак спатиме до осені.
Перро! І для тебе є. Схоже, службовий.
Які новини з півдня?
Гарно попрацювали.
Перро?
Поштовий маршрут закрили
Продайте собак Поверніться до Квебека
Усе гаразд.
Усе добре.
Це не ваша вина.
Ви всі молодці.
Розумієш?
Мені шкода, Баку.
Їм більше не потрібен ні я, ні мої нарти.
До літа тут буде телеграф.
Новий спосіб надсилати пошту.
Тепер вони твоя команда.
На тебе ще чекає надзвичайна подорож.
І знову йому вибило ґрунт з-під ніг.
Бак знову втратив господаря.
Тепер він сам мав стати лідером.
Доки не з'явився новий господар.
Я ж тобі пообіцяв. І ось ми тут.
Ти обіцяв золото.
Де воно? У собаках?
Навантажуйте нарти.
Настав час взяти своє.
Ходімо.
І...
вперед!
Їдьте!
Вони зламані?
Ні. Просто ледачі.
Баку!
Їдьмо!
Чарльзе, переконай цю тварюку.
Не палицею.
Чарльзе!
Опусти, або
я нікуди не поїду!
Чарльзе!
Пам'ятаєш мене?
Знаю, знаю.
Полози примерзли.
Ви дуже допоможете собакам, якщо відіб'єте кригу поворотною жердиною.
Поворотною жердиною?
Що він робить?
Сер! Обережно з віктролою.
Пане, куди ви їдете?
Це вас не стосується.
Ви ж цю мапу не в Скегвеї купили?
- Ні. - Старі казочки.
Про загублену хижку.
Про ріку золота?
Пізно виїжджати весною.
Пів дороги проходить рікою.
Тож інша половина годиться для подорожі.
Тож крига проламається під вашими друзями та собаками.
Почекайте до відлиги.
Врятуйте від страждань і друзів, і собак.
Щоб ви знайшли все золото?
Я не золотошукач.
Дякую, не треба.
Я заплатив шалені гроші за упряжку.
Вони потягнуть мої нарти.
Це хороші собаки, сер.
Вони тягнутимуть ваші нарти.
Аж до самої смерті.
Дякую.
Їдьмо.
Ну, поїхали.
І...
вперед!
Безпородні ледаща!
У мене сумніви щодо цих собак.
Може, треба було купити інших.
Може, треба їх годувати.
Не треба було з'їжджати зі стежки.
Уперед!
Зупини їх!
Може, їх треба підбадьорити.
Уперед!
Уперше Бак знав більше за свого господаря.
Уперед!
Але батіг
не залишив йому вибору.
Ах ти ж...
А тепер
ми переходимо.
Рухайся!
Наказую тобі піднятися.
Хеле, він не може.
Рухайся!
Не смій.
Крига проламається будь-якої миті.
Йолопе!
Собака хоче врятувати тобі життя!
Хеле!
Чому ти так прагнеш нас зупинити?
Знаєш, де золото, правда?
Забери свої брудні руки від моїх собак.
Хеле.
Він каже, що не треба переходити.
Хеле, ти впевнений? Може, залишимо собак?
Я знаю, що роблю.
Уперед!
Не роби цього.
Не з ними.
Уперед!
Що мені з тобою робити?
Їх тут немає.
Їх немає.
Ти проспав два дні
в моєму ліжку.
Я повернуся.
Залишайся. Іди.
Роби як схочеш.
Віскі.
Я хочу цілу пляшку.
Їх всіх немає!
Мої собаки втекли.
Я втратив своє багатство.
Ти казав, що це казочка.
Не хотів, щоб я знайшов золото.
Тихо, Баку, спокійно.
Баку.
- Спокійно. - Ви всі бачили.
Ми розмовляли з цим чоловіком, а пес хотів мене загризти.
Мабуть, скажений.
Не чіпай собаку!
Баку, спокійно!
Бачите?
Пропоную від нього позбавитися.
- Ні. Ну вас, пане. - Не чіпай його!
Ніхто ні від кого не позбавиться.
Доки ми всіх не вислухаємо.
Він напав на мене несподівано.
Баку, спокійно.
Друже, що в тебе на поясі?
Зброя в барі заборонена!
Ти в порядку, Джоне Торнтоне?
Так.
У порядку.
Що?
На що ти дивишся?
Хочеш щось сказати?
Баку!
Так негарно.
Навіщо ти це зробив?
Баку!
Баку, що...
Баку!
Ану віддай.
Тепер що робитимеш?
Баку, ти що робиш?
Поверни її мені.
Баку, не роби цього.
Вона моя.
Вона мені потрібна.
Не роби так зі мною.
Що ти зробив? Де вона?
Можеш просто...
Посунься.
Ану посунься.
Баку.
Боже, який ти великий.
Сьогодні був день його народження.
Мого сина.
Після його смерті ми з його мамою
віддалилися.
Вона не хотіла бути біля мене...
А я не хотів біля себе нікого.
Тож я приїхав сюди.
І зустрів тебе.
А щоб тебе.
Вона десь тут.
Добре, ти прокинувся.
Я поклав...
Ось.
Хочу тобі щось показати.
Іди сюди.
Це мапа Юкону.
Мій син обожнював читати пригодницькі історії
і дізнаватися новини з Юкону.
Не через золото. Його цікавили гори.
Він цілими днями розглядав мапи та малюнки гір.
Мріяв про те, що знаходилося на іншому боці.
Про місця, де ніхто не бував.
Дикі місця.
Я сказав: «Давай поїдемо».
Він відповів: «Добре, тату».
Ми б почали звідси,
але він відібрав олівця,
провів лінію за межами мапи
і сказав: «Але поїдемо сюди.
За межі мапи. Де ще ніхто не бував».
Йому б сподобалася така подорож.
Справжня пригода.
Можемо вирушити разом.
Ти і я.
Побачимо, що там.
Що скажеш?
Баку, це каное. Ми попливемо на ньому.
Спокійно. Сядь. Сидіти, Баку.
Молодець.
Що ти робиш?
Просиш?
Ти не моя домашня тваринка.
Ідеш?
Залазь.
Греби в човні
Плавно течією вниз
Весело, весело, весело Бо життя - це сон
Ну ж бо, Баку. Заспівай нам.
А може, не треба.
Радий, що тобі подобається.
Тобі ж це подобається?
Гадаю, далі ми підемо пішки.
Тут блукали твої пращури.
І мої.
Коли вони були дикими.
Ми приходимо та йдемо.
А це тут завжди.
Що?
Навіть не знаю. Куди? Ти скажи.
Давай. Веди мене.
Баку?
Дивися, що ти знайшов.
Овва...
Дивися, Баку.
Здається, ми все ще на чиїйсь мапі.
Мабуть, золотошукач.
Сміття.
Скарб.
Вона моя. Зрозумів?
Не чіпай її. Вона моя.
Хороший день.
Це твої пращури.
Вовки.
Добре, Баку,
але краще таке, зрозумів?
Бісова казка виявилася правдою.
Це вже краще, Баку.
Молодець!
Що? На що ти дивишся?
Біжи подивися.
Давай.
Біжи.
Але повернися засвітла!
Баку!
Тут, так далеко від дому,
я бачу, як Бак змінюється.
Щось кличе його в ліс.
На полювання.
Це добре, Баку.
Дуже добре.
Зі мною він усе ще такий самий,
але мені важко уявити,
що він повернеться до цивілізації.
Чи існує будинок, що його втримає?
Здається, ця подорож веде Бака назустріч долі.
Куди вона веде мене?
Не цього разу.
Вже давно стемніло.
Щодня ти повертаєшся все пізніше.
Знаю, що хочеться все розвідати,
але світ небезпечний.
Ніколи не знаєш, що станеться.
Ніколи не знаєш.
Лихоманка забрала Тіммі за два дні.
Трясця.
Добре, Баку.
Це було чудове літо.
Знаєш що?
Я тут подумав.
Може, куплю собі залізницю.
Це моя шапка?
Це моя шапка. Ну ж бо.
Віддай мою шапку.
Віддай шапку.
Баку!
Ну ж бо.
Ось так.
Сірий вовк.
Красень.
Це їхня територія.
Це їхні пагорби.
Хочеш піти?
Іди.
Але...
обережно.
Люди його
і бавили,
і примушували страждати.
Тепер Бак знайшов себе
серед собі подібних.
Як далеко він зайшов, щоб знайти свою домівку.
Як далеко я зайшов від своєї?
Дивися, Баку.
Харчі.
На все життя.
Більше людині не потрібно.
Настав час мені повертатися.
Повертатися додому.
У те, що там залишилося.
Зібрати уламки
чи хоча б спробувати.
Ні.
Я не прошу тебе піти зі мною.
Ти дещо тут знайшов.
Дещо важливе.
Тримайся цього.
Я вирушаю зранку.
Приходь попрощатися.
Ти хороший пес, Баку.
Ти хороший пес.
Ти прийшов аж сюди.
Ти щось знав, правда ж?
Спокійно.
Хотів забрати все собі.
Де воно?
Де золото?
Воно скрізь.
Бери.
Забирай все.
Воно нічого не змінить.
Не поверне мертвих.
Це тобі знайоме, правда?
Добре.
Бачиш, хлопчику?
Ти це бачиш?
Добре.
Баку.
Так.
Ти повернувся.
Оце так, Баку.
Оце так пригода.
Усе гаразд, хлопчику.
Ти вдома.
У цих горах є місцина,
де живе нова порода сірих вовків.
Вони мудріші за людей та вовків
завдяки своєму ватажку - собаці.
Тепер вони живуть без страху,
розмножуються та вирощують нові покоління.
Кажуть, що це легенда.
Це не так.
Бачите, я знав його колись,
коли він ще був собакою поруч із людиною.
І хоча це його територія,
щоліта,
спускаючись у долину,
він згадує добрі руки
та тих, хто були його господарями...
перш ніж він повернувся до своїх
і став сам собі господарем.
Перш ніж він почув
поклик.
ПОКЛИК ПРАЩУРІВ
Subtitles by sub.Trader subscene.com
Переклад: Тетяна Романюк, Deluxe