A scris în toate ziarele la acea vreme.
Bărbaţii care căutau prin Arctica descoperiseră un metal galben.
Aur.
Febra s-a răspândit oriunde ajungea vestea
şi mii de oameni au pornit spre Nord, să-şi încerce norocul.
Oamenii ăştia aveau nevoie de câini.
Câini mari, cu muşchi puternici, care să tragă săniile.
Bună dimineaţa, Buck!
Buck nu era nici câine de casă, nici de canisă.
Poftim, băiete!
Stăpânul lui era judecătorul ţinutului Santa Clara.
Hei!
Ai grijă!
Pe acest tărâm, Buck era rege.
Fir-ar să fie, animalule!
Ai grijă! E câinele judecătorului Miller.
Să-i uraţi judecătorului la mulţi ani din partea mea.
Mulţumesc, îi transmit.
- Hai, Buck! - Noutăţi din Klondike!
Mii de căutători de aur se strâng în Dawson City!
Noutăţi din Klondike!
Poftim, băiete!
Buck, opreşte-te!
Buck!
- La o parte! - Buck!
- Opreşte-te! - Treci încoace!
- Doamnă, chemaţi-vă câinele! Atenţie! - Buck! Treci aici!
La o parte!
Întoarce-te imediat! Buck, stai!
BANI BUNI PENTRU CÂINI
Buck.
Nu! Îmi pare foarte rău!
- Îmi pare rău. - E un pericol public!
E doar răsfăţat.
Buck are intenţii bune.
De obicei.
Abigail, te caută bucătarul.
Buck.
Trezeşte fetele!
Ia friptura!
Am eu grijă!
Afară!
Nu.
Am discutat despre asta.
Azi trebuie să te porţi exemplar.
Buck?
Dle judecător.
Miroase foarte bine.
La mulţi ani!
Adunaţi-vă aici mai întâi!
Molly, eşti foarte frumoasă.
Nu vă mişcaţi.
Buck.
Stai aici
şi gândeşte-te la ce ai făcut.
Nu. Nu acum, Buck.
Nu era prima noapte petrecută de Buck pe verandă.
Hai, Buck!
Îi păsa mai puţin de comenzile stăpânului...
Buck!
Am o gustare pentru tine.
...şi mai mult de propriile instincte.
Hai!
Ia gustarea! Haide!
Bravo!
Ia gustarea!
Bravo!
Răspunde la numele de Buck.
O să luăm bani frumoşi pe el acolo unde-l ducem.
Stai!
Am nevoie de mai mulţi oameni pentru ultimul transfer.
Ce naiba e în cutia asta?
Un câine.
Câţi?
Unul singur.
Încuiat în ladă,
nu putea să mănânce, să bea, să doarmă.
Buck nu ştia unde e,
unde fusese,
unde mergea.
Calm, băiete!
Tot ce trebuie să faci
e să şezi.
Nu mai suntem în Sud.
Haide!
Uite!
Uite, băiete!
Asta e legea pământului.
Legea bâtei
şi a colţilor.
Nimeni nu e mai presus de ea.
Ce alegi, cuţu?
Bine.
Înveţi repede.
Buck nu avea nicio şansă în faţa unui bărbat cu o bâtă.
Ştia asta.
Fusese bătut.
Dar nu fusese înfrânt.
Hei!
Hai!
Skagway, Alaska.
Poarta către Yukon.
Capătul lumii.
Toţi căutătorii de aur treceau mai întâi pe aici.
Haide!
Aşa.
Luaţi tocană de caribu!
Buck era departe de casă.
Îl trădaţi pe Dumnezeu pentru pofta de aur?
Nu-i băgaţi în seamă. Nu. Pe aici!
Hai, mişcă!
Aşa. Haide!
Hai, băiete!
E doar zăpadă. Vino!
Buck, haide!
Treci încoace!
Buck!
Bine.
Asta e.
Casa e pe numele ei acum?
Da. Casa şi tot ce conţine.
Asta e bine.
O merită.
Toată lumea la bord!
Nimeni n-a prea avut noroc anul trecut.
Mai mulţi se întorc cu buzunarele goale decât cu ele pline de aur.
Eu nu caut aur.
Iisuse...
Ai grijă!
Ultimul vapor către Dawson pleacă acum!
Dacă-l rataţi, până la primăvară mai merg doar săniile.
Aia e a mea.
Mulţumesc.
Buck!
Te-am prins.
Buck îl cheamă?
Haide!
Mulţumesc, Buck.
Eşti iute.
Hai pe aici!
Bună dimineaţa!
Perrault! A trecut ceva vreme.
Mă bucur să te văd.
Ce-ai mai făcut?
Bine.
Telegraful n-a dus încă la falimentul poştei?
Încă nu.
Îmi trebuie doi câini pentru atelaj.
Vrei să pleci?
Nu sta după mine!
Ce ai mai făcut?
El e Buck.
Aveam nevoie de doi.
Ce vrei? E mare.
Prea mare.
- N-o să reziste. - Ba da.
Ce ştii tu?
Hai să cunoşti echipa.
Buck, el e Spitz.
Noul tău şef.
Nu-l enerva.
Ea e Dolly.
Pike.
Jo.
Billie.
Dub.
Dave.
Şi Sol-leks.
Locul tău e aici.
Bine ai venit în echipă!
Mergem pe un traseu nou, aşa că fiţi atenţi!
Şi tu, Dave. Suntem aici.
Ducem corespondenţa la 800 km distanţă, tocmai aici.
În Dawson.
Câinii nu te înţeleg.
Buck, ia-te după Spitz. Bine?
El conduce, tu îl urmezi.
Echipă, eşti gata?
Nu uitaţi, nu ducem doar corespondenţa,
ducem vieţi!
Trageţi!
Hai, trageţi!
Spitz! Dreapta!
Vezi, Buck?
Destinele noastre sunt unite.
Sunt câini! Nu te înţeleg.
Mă înţelege.
Da.
Buck, suntem legaţi unii de alţii.
Cădem împreună...
dar ne şi ridicăm ca unul.
Hai! Să mai încercăm o dată.
Uşor!
Aşa, Spitz.
Câinele tău e stricat.
Nu e stricat, dar are picioare de California.
Acolo, sub cerul liber,
Buck a simţit un frig cum nu mai cunoscuse.
Afară!
Câinii dorm afară!
Crescând în lumea oamenilor,
Buck a învăţat să le asculte glasurile.
În acea noapte
avea să înceapă să-l audă şi pe al său.
Haide, Buck!
Trebuie să ne punem pe treabă.
Depăşiţi!
Poşta!
Mulţumesc, Perrault.
- Poşta! - Mulţumesc.
Aşa e mai bine.
Eşti greu.
Spitz! La dreapta!
Da! Aşa se întoarce!
Vezi? Învaţă repede.
Făcând munca de câine de sanie,
Buck simţea bucurie şi încredere.
Îşi găsise o haită.
Doamne!
Asta e!
Eşti un adevărat câine de sanie acum, Buck!
Opreşte-te!
Buck, stai!
Nu! Françoise!
Françoise!
Eşti teafără?
Buck!
Salvează-l!
Buck!
Buck.
Buck...
Plângeai după un câine.
Nu.
Nu plângeam.
Ba da.
Ba nu.
Nu plângeam.
De când transportă corespondenţa,
Perrault n-a ajuns niciodată la timp.
Nici măcar o dată.
Dar goneşte în fiecare zi de parcă ar urma să reuşească.
Crede în asta.
Dar nu l-am văzut niciodată crezând în ceva cum crede în tine.
Acum, cred şi eu.
O haită nu poate avea decât un conducător.
Spitz se săturase.
Spitz!
Nu îi stă în obicei să facă asta.
Am căutat toată dimineaţa. Nu-l găsesc nicăieri.
Parcă ar fi dispărut.
Spitz!
Trebuie să plecăm fără el.
Nu putem rata ziua.
Sol-leks!
Buck? Treci la locul tău!
Sol-leks are cinci ani de experienţă în plus.
Treci în spate!
Buck.
Dacă tragi bine nu înseamnă că eşti pregătit să conduci.
Bine?
Nu cred că o să se dea.
Ba o să se dea.
Buck...
pleacă!
Sol-leks, vino!
Hai!
Aici.
Vino încoace!
Hei!
Ce l-a apucat pe câinele ăsta?
- Nu! - Cred că ei ştiu ceva ce tu nu ştii.
Eu ştiu tot!
Hei! Unde s-a dus?
Nu putem recupera atât de mult timp.
O să închidă.
Nu!
Nu, nu!
Am fi ajuns la timp.
Măcar de data asta!
Bine.
Ia-l!
Nu e aşa de rău.
Mi-am pierdut liderul.
Întârziem două zile, dacă avem noroc.
Dar n-am avut niciodată noroc.
Ar fi bine...
să te ţii.
Da.
Bine, Buck.
Trageţi!
Hei!
Hai, Buck!
Haide!
Da!
Da, Buck!
Haide!
Stânga!
Buck, stânga!
La stânga!
Stânga!
Întoarce la stânga!
La stânga!
Nu!
Nu, nu!
Eşti nebun?
Nu!
Hai!
Mai repede, Buck!
Nu te opri!
POŞTA
Perrault?
Da!
Asta e!
Nu încetini acum, Buck.
Asta e!
Faceţi loc!
La o parte!
Repede!
Stop!
Ai văzut?
Am ajuns la timp!
Am reuşit!
Tupper.
- Una pentru Kelly. - Da.
- McCarthy, aici! - Aveţi ceva pentru Elizabeth Snow?
Laverne?
- Shaw. - Am trei!
Laverne!
- Doyle? Kennedy? - Da! Eu sunt, domnule.
Mulţumesc.
Lynch?
Vezi, Buck?
Nu ducem doar corespondenţa.
Ducem vieţi.
Ducem speranţă.
Ducem iubire.
Plecăm dimineaţă. Hai să ne odihnim!
O'Neil? Walsh?
Gallagher?
Draga mea Sarah!
Parcă sufletul m-a părăsit.
Fiecare zi începe cu amintirea iubitului nostru fiu.
Se apropie ziua lui Tim şi asta-mi aminteşte de tot ce am pierdut.
De căldura căminului nostru...
de aventurile la care visa fiul nostru.
Aş vrea să găsesc cuvinte care să exprime ce simţeam
înainte ca tăcerea să devină
insuportabilă.
De aceea am plecat.
Caut un loc
unde să-mi găsesc
liniştea.
Dar mă tem că nu-l voi găsi niciodată.
Pentru că ştiu că, în starea mea,
nu-mi voi găsi niciun cămin pe lumea asta.
- Nu plecaţi! - Trageţi!
Nu, nu!
Buck! Ce faci?
Mai aveţi timp să luaţi o scrisoare?
Ai întârziat.
E ziua fiului meu.
Trebuie să-i trimit o amintire soţiei mele.
Trebuia să vii când le-am preluat.
Nu mi-am găsit cuvintele aşa uşor.
Dacă înveţi să citeşti, nu mai avem nevoie de Perrault.
Ai noroc.
Buck e şeful.
Mai e cineva?
Salut, Buck!
Îmi amintesc de tine.
Mulţumesc.
- Mulţumesc că te-ai oprit. - Plecăm!
Eşti gata, Buck?
Trageţi!
Alinierea!
Da!
Frumos, Buck!
Asta e!
Drept înainte!
Da!
3.900 km în 80 de zile?
Buck o să doarmă până la toamnă.
Perrault! Una era pentru tine. Pare oficială.
Ce veşti avem din Sud?
Bună treabă!
Perrault?
Cursele poştale au fost anulate
Vinde câinii Întoarce-te în Quebec
E în regulă.
Voi n-aţi greşit cu nimic.
Aţi făcut treabă bună.
Bine?
Îmi pare rău, Buck.
Nu mai au nevoie de mine şi de sania mea.
Până la vară, telegraful va ajunge aici.
Un nou mod de a transmite corespondenţa.
E echipa ta acum.
Încă te aşteaptă o călătorie pe cinste.
Pământul îi fugise iar de sub picioare.
Buck pierduse încă un stăpân.
Acum, trebuia să fie el însuşi liderul.
Până când a apărut un nou stăpân.
Ţi-am promis, nu? Şi iată-ne!
Mi-ai promis aur.
Unde e? În câini?
Încarcă sania!
E timpul să luăm ce ni se cuvine.
Haide!
Şi...
trageţi!
Trageţi!
Sunt bolnavi?
Nu, sunt doar leneşi.
Buck?
Trageţi!
Charles, convinge animalul!
Nu cu bâta!
Charles!
Las-o jos, altfel...
Nu mai fac niciun pas!
Charles!
Îţi aminteşti de mine?
Da, ştiu.
Tălpicele sunt îngheţate.
Ţi-ai ajuta mult câinii dacă ai lua ţăruşul de cârmit şi le-ai desprinde.
Ţăruşul de cârmit?
Ce face?
Domnule! Atenţie la gramofon!
Unde te duci, domnule?
Nu te priveşte.
N-ai cumpărat harta din Skagway, nu?
- Nu. - Sunt basme!
Cabana pierdută.
Râul de aur?
Plecaţi prea târziu, e primăvară.
Jumătate de drum e pe râu.
Atunci, jumătate de drum e practicabil.
Gheaţa se va rupe şi-ţi va înghiţi prietenii şi câinii.
De ce nu aştepţi dezgheţul?
Îţi scuteşti câinii şi însoţitorii de un chin.
Să las un bătrân prospector să ajungă la aur primul?
Nu sunt prospector.
Nu, mulţumesc.
Am plătit o avere pe echipajul ăsta.
O să-mi tragă sania.
Sunt câini buni.
O să tragă sania.
O să tragă până mor.
Mulţumesc.
Să mergem!
Haide!
Şi...
trageţi!
Javre leneşe!
Nu ştiu ce să zic despre câinii ăştia.
Poate trebuia să cumperi alt echipaj.
Poate ar trebui să-i hrănim.
Trebuia să rămânem pe cărare.
Trageţi!
Opreşte-o!
Poate au nevoie de o mică încurajare.
Trageţi!
Pentru prima oară, Buck ştia mai multe decât stăpânii lui.
Trageţi!
Dar biciul
nu-i dădea de ales.
Fir-ai...
Acum
vom traversa.
Mişcă!
Am spus să-i dai drumul!
Hal, nu poate.
Mişcă!
Să nu îndrăzneşti!
Hei!
Gheaţa de pe râu se poate rupe în orice clipă!
Tâmpitule!
Câinele încearcă să te ţină în viaţă.
Hal!
De ce eşti atât de hotărât să ne opreşti?
Ştii unde e aurul, nu?
Ia-ţi labele împuţite de pe câinii mei!
Hal.
A spus să nu traversăm.
Hal, eşti sigur? Hai să lăsăm câinii.
Ştiu ce fac.
Trageţi!
Nu face asta.
Nu le face asta.
Trageţi!
Ce mă fac cu tine?
Nu sunt aici.
S-au dus.
Dormi de două zile...
în patul meu.
Vin mai târziu.
Rămâi, pleacă...
Faci ce vrei.
Whisky.
Vreau sticla.
S-au dus toţi!
Câinii mei au fugit.
Mi-am pierdut averea.
Ai spus că e un basm.
Nu voiai să găsesc aurul.
Calm, Buck!
Buck.
- Calm! - Aţi văzut toţi.
Aveam treabă cu omul ăsta, iar câinele mi-a sărit la gât.
Probabil că e turbat.
Lasă câinele în pace!
Buck, calmează-te!
Vedeţi?
Eu zic că trebuie omorât pe loc.
- Nu, domnule. - Nu te atinge de el!
Nimeni nu omoară pe nimeni.
Până nu aflăm ce s-a întâmplat.
M-a lovit prin surprindere.
Buck, potoleşte-te!
Ce ai la curea, prietene?
Nu e voie cu arme aici.
Eşti bine, John Thornton?
Da.
Sunt bine.
Ce e?
La ce te holbezi?
Ai ceva de zis?
Buck!
Nu-i frumos!
De ce ai făcut asta?
Buck!
Ce...
Buck!
Adu-o înapoi!
Acum ce ai de gând să faci?
Buck? Ce faci?
Adu-o încoace!
Nu face asta!
E a mea.
Îmi trebuie.
Nu-mi face asta.
Ce ai făcut? Unde e?
Vrei să...
Dă-te!
Buck.
Fir-ar să fie, ce mare eşti!
Azi ar fi fost ziua lui.
A fiului meu.
După ce a murit, eu şi mama lui
ne-am înstrăinat.
Ea nu voia să mă vadă,
eu nu voiam să văd pe nimeni.
Aşa că am venit aici.
Şi te-am cunoscut pe tine.
La naiba!
Pe aici trebuie să fie.
Ce bine, te-ai trezit!
Am pus-o...
Uite-o!
Vreau să-ţi arăt ceva.
Vino încoace!
E harta Yukonului.
Fiul meu citea mereu poveşti cu aventuri
şi îl entuziasmau veştile despre Yukon.
Nu-i păsa de aur, ci de munţi.
Se uita toată ziua la hărţi şi desene cu munţii.
Visa la ce era acolo.
În locuri unde nu mai fusese nimeni.
Locuri sălbatice.
"Să mergem", i-am spus.
Şi el a zis: "Da, tată."
Trebuia să plecăm de acolo,
dar el a luat un creion
şi a tras o linie în afara hărţii
şi a zis: "Hai acolo!
"În afara hărţii. Unde n-a mai fost nimeni."
I-ar fi plăcut să meargă în acea călătorie.
O aventură adevărată.
Am putea să mergem.
Noi doi.
Să vedem ce e acolo.
Ce zici?
E o canoe, Buck. O să mergem cu ea.
Potoleşte-te! Şezi! Şezi, Buck!
Bravo! Bun băiat!
Ce faci?
Cerşeşti?
Nu eşti căţelul meu.
Vii?
Treci aici!
Vâsleşte
Uşor în aval
Fii fericit Viaţa e doar un vis
Hai, Buck! Cântă!
Mai bine nu.
Mă bucur că tu te distrezi.
Îţi place, nu?
De aici mergem pe jos.
Strămoşii tăi trăiau aici.
Şi ai mei.
Când eram sălbatici.
Noi suntem trecători.
Dar locurile rămân.
Ce e?
Nu ştiu. În ce parte? Tu să-mi spui.
Ia-o înainte!
Buck?
Uite ce ai găsit!
Frate...
Uite, Buck!
Nu cred că am ieşit de pe toate hărţile.
Un prospector, probabil.
Gunoi.
Comoară.
Asta e mea. Bine?
Nu te atingi de ea! E a mea.
A fost o zi bună.
Sunt strămoşii tăi.
Lupi.
E bine, Buck,
dar trebuie să arate aşa.
Basmul e adevărat.
Aşa mai merge, Buck.
Bravo!
La ce te uiţi?
Du-te şi vezi!
Du-te!
Dar să te întorci înainte să se întunece!
Buck!
Aici, departe de casă,
văd cum Buck se schimbă.
Ceva îl atrage către pădure.
Spre vânătoare.
Foarte frumos, Buck!
Foarte frumos!
Cu mine e acelaşi câine ca şi până acum,
dar mi-e greu să mi-l mai închipui
înapoi în civilizaţie.
Există vreo casă destul de mare pentru el?
Călătoria asta pare să-l ducă pe Buck către destinul său.
Pe mine unde mă duce?
Nu şi de data asta.
S-a întunecat demult.
Te întorci din ce în ce mai târziu.
Ştiu că sunt multe locuri de explorat,
dar lumea e periculoasă.
Nu poţi şti ce te aşteaptă.
Nu poţi şti...
Febra l-a răpus pe Timmy în două zile.
La naiba!
Bine, Buck.
A fost o vară frumoasă.
Ştii ce, Buck?
M-am gândit.
S-ar putea să-mi cumpăr o cale ferată.
Aia e pălăria mea?
E pălăria mea! Hai!
Dă-o încoace!
Dă-o înapoi!
Dă-mi pălăria!
Buck!
Haide!
Aşa.
Un lup cenuşiu.
E foarte frumos.
E teritoriul lor.
Dealurile astea le aparţin.
Vrei să pleci?
Du-te!
Dar...
ai grijă.
Fusese răsfăţat
şi chinuit
de oameni.
Acum, Buck era
cu ai lui.
Cât de mult călătorise ca să-şi găsească un cămin!
Cât de departe eram eu de al meu!
Uite, Buck!
Provizii.
Pe viaţă.
Nimeni n-are nevoie de mai mult de atât.
E timpul să plec, Buck.
Mă duc acasă.
Ce a mai rămas din ea.
O să-mi refac viaţa...
sau măcar o să încerc.
Nu.
Nu-ţi cer să vii cu mine, Buck.
Ai găsit ceva aici.
Ceva important.
Nu renunţa.
Plec în zori.
Să vii să-ţi iei adio.
Eşti un câine bun, Buck.
Eşti un câine bun.
Ai venit până aici.
Ştiai tu ceva, nu?
Uşor...
Voiai să-l iei tu pe tot.
Unde e?
Unde e aurul?
E peste tot.
Ia-l!
Ia-l pe tot!
Nu va schimba nimic.
N-o să aducă morţii înapoi.
Recunoşti asta, nu?
Bine.
O vezi, băiete?
O vezi?
Bine.
Buck!
Da.
Te-ai întors.
Uau, Buck...
Ce aventură, nu?
E în regulă, băiete.
Eşti acasă.
Există un loc în aceşti munţi
unde trăieşte o specie nouă de lupi cenuşii,
mai înţelepţi decât omul sau lupul,
datorită câinelui care conduce haita.
Trăiesc fără teamă,
îşi cresc puii şi prosperă.
Unii spun că e doar o legendă.
Dar nu e aşa.
L-am cunoscut cândva,
când era doar un câine crescut de oameni.
Deşi pământul acesta îi aparţine,
în fiecare vară,
când vine în vale,
îşi aminteşte de mângâieri
şi de vechii stăpâni.
De dinainte să trăiască pe cont propriu,
de dinainte să devină propriul său stăpân.
De dinainte să audă...
chemarea.
CHEMAREA STRĂBUNILOR
Traducere şi adaptare Robert Ciubotaru