Tolaik par to rakstīja visās avīzēs.
Vīri Arktikā bija atraduši dzeltenu metālu.
Zeltu.
Traks drudzis pārņēma visus, ko sasniedza vēsts,
tūkstoši traucās uz ziemeļiem izmēģināt veiksmi.
Tiem vīriem vajadzēja suņus.
Lielus, ar spēcīgiem muskuļiem kamanu vilkšanai.
Labrīt, Bak!
Baks nebija nedz mājas, nedz ķēdes suns.
Lūdzu, suņuk.
Viņa saimnieks bija Santaklēras tiesnesis.
Uzmanīgi!
Šī bija Baka karaļvalsts.
Nolādēts, radījum!
Uzmanīgi! Tas ir tiesneša Millera suns.
Apsveiciet tiesnesi dzimšanas dienā no manis.
Paldies, apsveikšu.
Nāc, Bak! Ejam. - Klondaikas ziņas!
Tūkstošiem zelta meklētāju ierodas Dosonā!
Klondaikas ziņas!
Lūdzu, draudziņ.
Bak, stāvi!
Bak!
Malā! Malā! - Bak!
Prom! Beidz. - Šurp!
Pasauciet savu suni! Uzmanīgi! - Bak! Šurp!
Malā!
Tūlīt pat nāc atpakaļ! Bak! Izbeidz!
Laba nauda par suņiem
Baks.
Nē! Ļoti atvainojos!
Atvainojiet. - Tas suns ir bīstams.
Tikai izlutināts.
Baks ir lāga suns.
Parasti.
Ebigeil, pavāram tevi vajag.
Bak.
Pamodini meitenes.
Paņemiet cepeti!
Paskatīšos laukā!
Laukā!
Nē.
Atceries, mēs par to runājām.
Šodien tev jāparāda vislabākā uzvedība.
Bak?
Jūsu godība.
Smaržo ļoti, ļoti labi.
Daudz laimes dzimšanas dienā.
Vispirms visi šurp.
Labi, Mollij. Tu izskaties skaisti.
Labi. Sagatavojamies.
Bak.
Pasēdi laukā
un padomā par to, ko izdarīji.
Nē. Šoreiz ne, Bak.
Ne pirmo nakti Baks pavadīja uz lieveņa.
Nāc šurp, Bak. Nāc šurp.
Sava saimnieka pavēlēm viņš klausīja mazāk...
Ei, Bak.
Man tev ir kas gards.
...nekā saviem instinktiem.
Nāc.
Ņem gardumiņu. Aiziet!
Labs suns.
Ņem gardumiņu. Ņem.
Labs suns. Labs suns!
Viņš atsaucas uz vārdu "Baks".
Tur par viņu varēs dabūt skaistu naudiņu.
Baks
Pagaidiet!
Man vajag palīgus pēdējam sūtījumam.
Ak tu pasaulīt, kas tajā ir?
Suns.
Cik daudzi?
Tikai viens.
Būdams iespundēts tajā kastē,
viņš nevarēja ne ēst, ne dzert, ne gulēt.
Bakam nebija ne jausmas, kur viņš atrodas,
kur viņš bijis,
kurp viņš dodas.
Mierīgi.
Tev ir tikai
jāsēž.
Te vairs nav Dienvidzeme.
Aiziet.
Skaties.
Skaties, sunīt.
Tas tagad ir zemes likums.
Rungas
un ilkņa likums.
Neviens nestāv tam pāri.
Kā būs, suņuk?
Labi.
Tu ātri mācies.
Baks nespēja neko pasākt pret cilvēku ar rungu.
Viņš to zināja.
Viņš bija uzvarēts.
Bet viņš nebija salauzts.
Ei!
Nāc šurp!
Skagveja Aļaskā.
Vārti uz Jukonu.
Pasaules mala.
Teju visi zelta meklētāji šķērsoja šo vietu.
Aiziet, ejam, ejam.
Nu re.
Ziemeļbriežu sautējums! Šurp.
Baks bija tālu no mājām.
Vai kārē pēc zelta nododat mūsu Kungu?
Nepievērs viņiem uzmanību. Nāc šurp. Nē. Šurp.
Aiziet! Kusties.
Nu re. Nāc. Nāc.
Nu nāc taču, draudziņ.
Tas ir tikai sniegs, Bak. Nāc.
Ei! Bak, nāc!
Nāc šurp!
Bak!
Labi.
Tas arī viss.
Māja tagad piederēs viņai?
Jā, kungs. Māja un visa iedzīve.
Tas labi.
Viņa to ir pelnījusi.
Visi uz klāja!
Pagājušā gadā tur nav diez ko veicies.
Vairums atgriežas tukšām kabatām, ne ar zeltu.
Es nemeklēju zeltu.
Ei! Jēz...
Uzmanīgāk.
Tūlīt aties pēdējais kuģis uz Dosonu!
Nokavēsiet - tad līdz pavasarim tik kamanas.
Tās ir manas.
Ei! Paldies.
Bak!
Noķēru.
Viņu sauc Baks?
Nāc. Ejam.
Paldies, Bak.
Tu gan esi ātrs.
Labi, šurp.
Labrīt.
Pero! Ilgs laiks pagājis.
Prieks tevi redzēt.
Kā klājas?
Labi, labi.
Telegrāfs nav vēl pastu atstājis bez darba?
Vēl nav.
Manam pajūgam vajag divus suņus.
Gribi iet?
Negaidi mani!
Ko šoreiz esi sastrādājis?
Tas ir Baks.
Divus. Mums vajadzēja divus.
Kas ir? Viņš ir liels.
Pārāk liels.
Viņš nespēs vilkt. - Spēs.
Ko tu saproti?
Labi, ejam satikt pārējos.
Bak, iepazīsties - Špics.
Tavs jaunais vadonis.
Nemaisies viņam pa kājām.
Tā ir Dollija.
Paiks.
Džo.
Billijs.
Dabs.
Deivs.
Un Sollekss.
Tava vieta ir te.
Sveicu pajūga komandā.
Mums ir jauns maršruts, lūdzu visu uzmanību.
Arī tavējo, Deiv. Mēs esam te.
Mēs vedīsim pastu 800 kilometrus līdz šejienei.
Dosonai.
Viņi tevi nesaprot.
Bak, dari tik to, ko Špics. Labi?
Viņš vada, tu seko.
Gatavi?
Atcerieties: mūsu rokās ir ne vien pasts,
bet arī cilvēku dzīvības!
Un aiziet!
Nu taču, aiziet!
Špic! Pa labi!
Redzi, Bak?
Visi mūsu likteņi ir kā viens.
Viņi ir suņi! Viņi nesaprot.
Viņš saprot.
Jā.
Bak, mēs visi tagad esam vienā pajūgā.
Mēs krītam visi kopā,
bet mēs arī ceļamies augšā kā viens.
Nāc. Mēģināsim vēlreiz.
Lēnām.
Ļoti labi, Špic.
Tavs suns ir salūzis.
Viņš nav salūzis. Viņam kalifornieša ķepas.
Te laukā, zem klajas debess,
Baks sajuta aukstumu, kādu nebija pieredzējis.
Laukā!
Suņi guļ ārā!
Augdams cilvēku pasaulē,
Baks bija iemācījies ieklausīties viņu balsīs.
Tonakt
viņš sāka ieklausīties savējā.
Aiziet, Bak!
Mums jāsāk diena.
Braucam garām!
Pasts!
Paldies, Pero.
Pasts! - Paldies!
Tā jau ir labāk!
Tu gan esi smags.
Špic! Pa labi!
Jā! Tas tik bija pagrieziens!
Re? Viņš ātri mācās.
Pajūga suņa darbs
deva Bakam prieku un pašapziņu.
Nu viņš bija daļa no bara.
Pa labi!
Jā, ļoti labi!
Nu tu esi īsts pajūga suns, Bak!
Pagaidi.
Bak, paliec.
Nē, nē! Fransuāz!
Fransuāz!
Tev viss labi?
Bak!
Izglāb viņu!
Bak!
Bak.
Ak, Bak.
Raudāt par suni.
Nē.
Nē, nē. Es neraudāju.
Tu raudāji.
Nē.
Neraudāju.
Visos savos pasta izvadātāja gados
Pero nekad nav bijis laikā.
Ne reizi.
Bet ik dienu brauc tā, it kā tas varētu notikt.
Viņš tic.
Bet es nekad neesmu redzējusi viņu ticam tā, kā viņš tic tev.
Un nu es arī ticu.
Baram var būt tikai viens vadonis.
Špicam bija gana.
Špic!
Špic! Špic!
Tas nav viņa garā.
Es visu rītu meklēju. Nevaru viņu nekur atrast.
It kā viņš būtu izkūpējis.
Špic!
Mums jābrauc. Bez viņa.
Nedrīkst zaudēt veselu dienu.
Solleks!
Bak? Bak, vietā.
Sollekss ir par pieciem gadiem pieredzējušāks.
Ej savā vietā.
Bak.
Tu labi velc, bet nevari jau būt pajūga vadonis.
Skaidrs?
Nedomāju, ka viņš kustēsies.
Kustēsies.
Bak,
ej tur.
Solleks, nāc.
Nāc.
Te.
Ei. Nāc šurp.
Ei.
Kas tam sunim šorīt uznācis?
Nē. - Domāju, viņi zina ko tādu, ko tu nezini.
Nav nekā tāda, ko es nezinātu.
Ei. Kur viņš palika? Ei!
Mēs nespēsim iedzīt tik daudz laika.
Viņi slēgs kantori.
Nē!
Nē, nē, nē!
Mēs varējām būt laikā.
Kaut vai vienu reizi!
Labi.
Nāc te.
Nav tik slikti.
Es zaudēju pajūga vadoni.
Ja paveiksies, nokavēsim divas dienas.
Un mums nekad nav veicies.
Tev vajadzētu...
turēties.
Jā, jā.
Labi, Bak.
Un aiziet!
Hei!
Skrien, Bak!
Skrien!
Jā!
Jā, Bak!
Skrien!
Pa kreisi!
Bak, pa kreisi!
Griez pa kreisi!
Pa kreisi!
Griez pa kreisi!
Pa kreisi!
Nē! Nē!
Nē, nē, nē!
Vai esi traks?
Nē, nē, nē! Nē!
Aiziet, aiziet!
Ātrāk, Bak!
Neapstājies!
Pasta kantoris
Pero?
Jā!
Labi! Labi!
Tagad nebremzē, Bak!
Jā, ļoti labi!
Atbrīvojiet ceļu!
Malā!
Ejiet!
Stāt!
Redzēji?
Mēs paspējām!
Mums izdevās!
Tapers.
Viena Kelijam. - Jā.
Te Makartijam. - Ir kaut kas Elizabetei Snovai?
Lavernam?
Šovs. - Man ir trīs!
Laverns!
Doils? Kenedijs? - Jā! Jā, ser, es!
Paldies.
Linčs?
Redzi, Bak?
Mūsu rokās nav pasts.
Mūsu rokās ir cilvēku dzīvības.
Cerība.
Mīlestība.
No rīta dosimies ceļā. Ejam atpūsties.
O'Nīls? Volšs?
Galahers?
Dārgā Sāra.
Šķiet, dvēsele ir mani pametusi.
Katra diena sākas ar atmiņām par mūsu mīļo dēlu.
Tuvojas Tima dzimšanas diena, kas man atgādina par visu zaudēto.
Par mūsu mājas siltumu,
par piedzīvojumiem, par kuriem dēls sapņoja.
Kaut es būtu spējis vārdos izteikt, kā jutos,
pirms klusēšana kļuva
neciešama.
Un es aizbraucu.
Es meklēju vietu,
kur es varētu rast
mieru.
Taču man bail, ka es to nekad neatradīšu.
Tāpēc ka es zinu: ar tādu dvēseles stāvokli
man šajā pasaulē nerast mājas.
Neaizbrauciet! Neaizbrauciet! - Aiziet!
Nē, nē, nē!
Bak! Kas tad nu?
Paņemsiet pirms aizbraukšanas vēl vienu?
Jūs nokavējāt.
Šodien ir mana dēla dzimšanas diena.
Un man jāaizsūta sievai vēstule.
Vajadzēja nākt, kad pieņēmām pastu.
Man prasīja laiku atrast īstos vārdus.
Iemācies lasīt, un mums vairs nevajadzēs Pero.
Jums paveicās.
Baks ir priekšnieks.
Vēl kādam?
Ei, Bak.
Es atceros tevi.
Paldies.
Paldies, ka apstājies. - Nu braucam!
Bak, esi gatavs?
Un aiziet!
Rindā!
Jā!
Lieliski, Bak!
Jā, ļoti labi!
Uz priekšu vien!
Jā!
3900 kilometri 80 dienās?
Baks gulēs līdz rudenim.
Pero! Viena tev. Izskatās oficiāla.
Kādi jaunumi no dienvidiem?
Labs darbiņš.
Pero?
Pasta maršruts slēgts
Pārdodiet pajūga suņus - Atgriezieties Kvebekā
Viss labi. Viss labi.
Viss labi.
Jūs neizdarījāt neko nepareizi.
Jūs visi veicāt lielisku darbu.
Skaidrs?
Piedod, Bak.
Viņiem vairs nevajag mani un manas kamanas.
Līdz vasarai telegrāfs būs sasniedzis šo vietu.
Jauns ziņu nogādāšanas veids.
Tagad tā ir tava komanda.
Tev aizvien priekšā ir varens ceļojums.
Zeme atkal zem viņa sagrīļojās.
Baks bija zaudējis vēl vienu saimnieku.
Nu viņam pašam bija jābūt vadonim.
Līdz ieradīsies jauns saimnieks.
Es tev apsolīju, ne tā? Un te nu mēs esam.
Tu man apsolīji zeltu.
Kur tas ir? Suņos?
Kraujiet visu kamanās.
Laiks paņemt to, kas mums pienākas.
Braucam.
Un...
aiziet!
Aiziet!
Vai viņi ir salūzuši?
Nē. Viņi tikai ir slinki.
Bak?
Aiziet!
Čārlz, pārliecini to zvēru.
Ne jau ar rungu.
Čārlz!
Noliec to, vai es...
Es nekustēšu ne soli!
Čārlz!
Atceries mani?
Jā, es zinu.
Slieces ir iesalušas.
Suņiem būs krietni vieglāk, ja paņemsiet vadāmo kārti un tās izlauzīsiet.
Vadāmo kārti?
Ko viņš dara?
Kungs! Uzmanīgi ar patafonu!
Kurp dodaties, kungs?
Nav jūsu darīšana.
Jūs taču nenopirkāt to karti Skagvejā?
Nē. - Tā vecā pasaka.
Pazudusī būda.
Zelta upe?
Dodaties ceļā par vēlu, pavasaris jau.
Puse ceļa ir pa upes ledu.
Tātad puse ceļa ir piemērota ceļošanai.
Tas nozīmē, ka ledus ielūzīs, kad uz tā būs jūsu kompanjoni un suņi.
Varbūt nogaidiet līdz pavasara atkusnim?
Aiztaupiet suņiem un kompanjoniem ciešanas.
Ļaut vecam zelta meklētājam mūs apsteigt?
Es neesmu zelta meklētājs.
Nē, paldies.
Es daudz samaksāju par šo pajūgu.
Viņi vilks manas kamanas.
Viņi ir labi suņi, kungs.
Viņi vilks jūsu kamanas.
Viņi vilks jūsu kamanas, līdz mirs.
Paldies.
Braucam.
Labi, braucam.
Un...
aiziet!
Slinkie kranči!
Es neesmu droša par šiem suņiem.
Varbūt mums vajadzēja pirkt citus.
Varbūt vajadzētu viņus pabarot.
Vajadzēja palikt uz takas.
Aiziet!
Apturiet!
Varbūt viņi ir nedaudz jāpamudina.
Aiziet!
Pirmo reizi Baks zināja vairāk nekā saimnieki.
Aiziet!
Bet pātaga
nedeva viņam izvēles iespēju.
Maitasga...
Nu ko,
iesim pāri.
Kusties!
Es teicu - ej.
Hal, viņš nespēj.
Kusties.
Neuzdrīksties.
Ei!
Upes ledus kuru katru brīdi var ielūzt!
Muļķis tāds!
Tas suns mēģina glābt jums dzīvību!
Hal!
Kāpēc tu tā gribi mūs apturēt?
Tu zini, kur ir zelts, vai ne?
Novāc savas netīrās rokas no maniem suņiem.
Hal.
Viņš teica, nevajag braukt pāri.
Hal, esi drošs? Varbūt atstājam suņus?
Es zinu, ko daru.
Aiziet!
Nedariet to.
Tikai ne viņiem.
Aiziet!
Ko lai es ar tevi daru?
Viņu te nav.
Viņi ir prom.
Tu divas dienas nogulēji
manā gultā.
Es atgriezīšos.
Paliec. Ej.
Dari, ko gribi.
Viskiju.
Es gribu pudeli.
Viņi visi ir prom!
Mani suņi aizbēga.
Visa nauda pagalam.
Tu to nosauci par pasaku.
Tu negribēji, lai es atrodu zeltu.
Mieru, Bak.
Bak.
Mieru. - Jūs visi redzējāt.
Mēs skaidrojām attiecības, bet suns metās virsū.
Droši vien traks.
Lieciet to suni mierā!
Bak, mierā!
Redzat?
Domāju, viņš jāpiebeidz šeit un tagad.
Nē. Beidz. - Tu viņu neaiztiksi!
Neviens te nevienu nepiebeigs.
Kamēr neesam dzirdējuši visus faktus.
Tas vīrs pēkšņi man iebelza.
Mierā, Bak, mierā.
Draugs, kas jums pie siksnas?
Telpās nedrīkst nākt ar šaujamieročiem!
Tev viss kārtībā, Džon Tornton?
Jā.
Man viss ir labi.
Kas ir?
Uz ko tu tā skaties?
Tev ir kas sakāms?
Bak!
Tas nebija diez ko jauki.
Kāpēc tu tā darīji?
Ei, Bak!
Bak, ko tu...
Bak?
Nes atpakaļ.
Un ko nu tu darīsi?
Bak? Ko tu dari?
Nes to atpakaļ.
Bak, nedari tā.
Tā ir mana.
Man to vajag.
Nenodari man to.
Ko tu izdarīji? Kur tā ir?
Vai tu varētu...
Paej nost.
Bak.
Velns, tu esi liels.
Šodien ir viņa dzimšanas diena.
Mana dēla.
Pēc viņa nāves mēs ar viņa mammu...
mēs atsvešinājāmies.
Viņa negribēja mani redzēt.
Es negribēju nevienu redzēt.
Tā es atbraucu šurp.
Un es sastapu tevi.
Velns.
Tai kaut kur te jābūt.
Labi, esi pamodies.
Es to noliku...
Re, kur tā.
Es tev gribu kaut ko parādīt.
Nāc šurp.
Šī ir Jukonas karte.
Mans dēls vienmēr lasīja piedzīvojumu stāstus,
un viņš bija vai traks pēc ziņām no Jukonas.
Ne jau zelta dēļ. Viņu interesēja nevis zelts, bet kalni.
Varēja caurām dienām pētīt kalnu kartes un zīmējumus.
Sapņodams par to, kas ir otrā pusē.
Par vietām, kur neviens nav bijis.
Mežonīgām vietām.
"Dodamies turp," es teicu.
Viņš atbildēja: "Jā, tēt."
Mēs varējām sākt tur,
bet tad viņš paņēma zīmuli,
uzzīmēja līniju ārpus kartes
un teica: "Labāk dodamies turp.
Ārpus kartes. Kur neviens nav bijis."
Tāds ceļojums viņam būtu paticis.
Īsts piedzīvojums.
Mēs varētu doties.
Tu un es.
Paskatīties, kas tur ir.
Ko domā?
Tā ir kanoe laiva, Bak. Mēs ar to brauksim.
Mierīgi. Sēdi, Bak.
Labs suns.
Ko tu dari?
Diedelē?
Es neesmu tavs saimnieks.
Nāksi?
Nāc iekšā.
Airē laivu šo
Lēnām lejup vien
Jautri, jautri, jautri, jautri, dzīve sapnis ir
Nu, Bak. Uzdziedi mums.
Vai varbūt ne.
Man prieks, ka tu to izbaudi.
Tev patīk, vai ne?
Laikam tālāk iesim kājām.
Tavi senči te agrāk klaiņoja.
Un manējie.
Kad mēs vēl bijām mežonīgi.
Mēs atnākam un aizejam.
Bet tas viss te ir mūžam.
Kas ir?
Es nezinu. Uz kurieni? Saki tu.
Aiziet. Rādi ceļu.
Bak?
Skat, ko tu atradi.
Oho...
Skat, Bak.
Šķiet, neesam ārpus visām kartēm.
Laikam zelta meklētājs.
Mēsls.
Dārgums.
Tā ir mana. Labi?
Neaiztiec to. Mana.
Laba diena.
Tie ir tavi senči.
Vilki.
Tas ir labi, Bak,
bet līdzīgākus šim.
Tā sasodītā pasaka ir patiesa.
Tā jau ir labāk, Bak.
Malacis!
Kas ir? Uz ko tu skaties?
Ej apskati.
Aiziet.
Tik esi pirms tumsas atpakaļ!
Bak!
Te, tik tālu no mājām,
es redzu, kā Baks mainās.
Kaut kas viņu pievelk mežā.
Medībās.
Skaisti, Bak.
Skaisti.
Kopā ar mani viņš ir tas pats suns,
bet man ir grūti viņu iedomāties
atpakaļ civilizētajā pasaulē.
Vai kāda māja ir gana liela viņam?
Šis ceļojums Baku ved pretī viņa liktenim.
Kurp tas ved mani?
Ne šoreiz.
Jau sen satumsa.
Tu katru dienu paliec laukā arvien vēlāk.
Jā, zinu, te ir daudz ko pētīt,
bet pasaule ir bīstama vieta.
Nekad nevar zināt, kas notiks.
Nekad nevar zināt.
Drudzis nogalināja Timiju divās dienās.
Velns.
Labi, Bak.
Šī bijusi skaista vasara.
Paklau, Bak.
Es te tā domāju.
Es varētu sev nopirkt dzelzceļu.
Vai tā ir mana cepure?
Tā ir mana cepure. Beidz.
Atdod manu cepuri.
Atdod manu cepuri. Atdod cepuri.
Bak!
Nu taču.
Nu re.
Kanādas vilks.
Skaists.
Šī ir viņu valstība.
Viņiem pieder šie kalni.
Gribi iet?
Ej.
Tikai...
esi uzmanīgs.
Viņš bija gan lutināts,
gan cietis
no cilvēka rokas.
Nu Baks atradās
kopā ar sev līdzīgajiem.
Viņš bija tālu ceļojis, lai atrastu savas mājas.
Un es biju aizceļojis tālu no savējām.
Skaties, Bak.
Pārtikai.
Pietiks dzīvei.
Nevienam cilvēkam nevajag vairāk.
Man laiks doties, Bak.
Doties mājās.
Lai kas no tām palicis pāri.
Vērst visu par labu
vai vismaz mēģināt.
Nē.
Es tevi nelūdzu nākt man līdzi, Bak.
Tu esi te kaut ko atradis.
Kaut ko svarīgu.
Turies pie tā.
Es došos prom no rīta.
Atnāc atvadīties.
Tu esi labs suns, Bak.
Tu esi labs suns.
Tu atnāci visu šo ceļu līdz šejienei.
Tu kaut ko zināji, vai ne?
Mierīgi.
Tu gribēji visu sev.
Kur tas ir?
Kur ir zelts?
Tas ir visur.
Ņem to.
Ņem to visu.
Tas neko nemainīs.
Tas neatdzīvinās mirušos.
Tu pazīsti šo, jā?
Labi.
Vai redzi to, suņuk?
Vai redzi?
Labi.
Bak.
Jā.
Tu atgriezies.
Oho, Bak.
Kas par piedzīvojumu.
Viss ir labi, suņuk.
Tu esi mājās.
Šajos kalnos ir vieta,
kur klejo jauna Kanādas vilka pasuga,
viņi ir gudrāki par cilvēkiem un vilkiem,
jo viņu barvedis ir kāds suns.
Tagad viņi dzīvo bezbailīgi,
audzina mazuļus un zeļ.
Daži saka, ka tā ir tikai leģenda.
Bet tā nav.
Es viņu reiz pazinu,
kad viņš bija tikai suns, cilvēka līdzgaitnieks.
Un, lai gan šī ir viņa zeme,
ik vasaru,
kad viņš nonāk ielejā,
viņš atceras laipnās rokas
un savus vecos saimniekus.
Pirms viņš aizgāja pie savējiem,
kļuva pats sev saimnieks.
Pirms viņš izdzirdēja
šo balsi.
MEŽONĪGĀS DABAS BALSS
Tulkojusi Laura Hansone