INNKOMMENDE ANROP - JENNY
Jenny, der er du.
Hvordan går det med henne?
Vet ikke.
Jeg vet ikke hvilken tilstand hun er i.
Hun ringte for å si hun var klar til å dra hjem.
Hun må mellomlande her i Kinshasa,
så når jeg henter henne, får jeg vel vite litt mer.
Bare kom deg trygt hjem.
Ja, det skal jeg. Ha det.
Enken
Her.
Var han alltid en løgner, eller er jeg bare dum?
Ikke dum, bare forelsket.
Vet ikke om det er store forskjellen.
Folk forandrer seg,
men ikke så mye som jeg gjerne vil tro, ikke sant?
Du vet i det minste sannheten nå.
Du vet at den feige jævelen har gjemt seg i Rwanda.
Vet ikke helt. Kanskje det var bedre å ikke vite det.
Og leve i usikkerhet? Det tror jeg ikke.
Det betyr ikke at livet dere hadde sammen, ikke var ekte,
og det betyr ikke at han ikke elsket deg en gang.
Men det han gjorde, gjør det irrelevant.
- Så mye bortkastet tid. - Georgia.
Du.
Kom igjen.
Fant du Adidja?
Nei.
Beklager.
Det må finnes noe vi kan gjøre.
Jeg prøvde, Georgia. Jeg prøvde virkelig.
Og hvis du finner henne, hva hadde du gjort?
Hva er det?
Hallo?
Så du har fortsatt Pieters telefon.
Hva i helvete?
Judith.
Jeg fikk beskjeden din.
Du har visst spørsmål.
Ja, det har jeg.
Hvordan i helvete kan du være i live?
Vi kan snakke ansikt til ansikt.
Nei. Vet du hva, jeg har fått nok.
Jeg drar hjem.
Du og Will og generalen kan råtne sammen.
Jeg møtte vennen din, Adidja.
Hun er faktisk her nå.
Si hvor.
Hei. Beklager at jeg forstyrrer.
Vi har ikke møtt hverandre. Owen.
Hughes.
Georgia.
Jeg lurte på om du hadde sett Nigel.
En svart og hvit fårehund.
Hun har en hvit flekk på nesen.
"Hun"?
Ja, da vi fikk henne, trodde vi det var en hann, så vi kalte henne Nigel.
Da hun fødte på kjøkkengulvet,
var det for sent å skifte navn.
Nei, beklager, jeg har ikke sett henne.
- Beklager at jeg forstyrret. - Ikke tenk på det. Beklager.
Nigel!
Noen forslag?
På hvilken vei jeg skal gå først? Altså...
Jeg er ikke ofte her omkring.
Vent litt.
Nevnte jeg at dette er en grusom idé?
Vet ikke hva jeg skal si. Adidja trenger meg.
Georgia, jeg er her.
- Selv om det er til liten hjelp. - Takk.
Hvor er hun?
Dropper vi høflighetsfrasene allerede?
Jeg spurte deg om noe.
Ikke vær redd, hun er trygg.
Først vil jeg vite hvor Will er.
Jeg vet ikke.
Jeg vil bare få tilbake Adidja.
Hvordan møtte du den vesle jenta?
Selvsagt.
Jeg kan gjette. Jeg har sett for mange av dem.
Barn som må vokse opp for fort
og kjempe i kriger de ikke forstår.
De får et...
De får et visst blikk.
Du snakker mye til å være en død kvinne.
Når du ikke vet hvem som er etter deg,
er det fornuftig å ligge lavt.
Ektemannen din, av alle mennesker,
ga meg den ideen.
Gikk du bare din vei, halvdød?
General Azikiwe sørget for at legene erklærte meg død.
Og hvor er generalen nå?
Jeg fortalte ham ikke at jeg skulle treffe deg.
Det er best sånn.
Han kan være... uforutsigelig.
"Uforutsigelig"? Han er en jævla drapsmann.
Du er ikke bedre.
Du visste at flyet skulle styrte.
Du kjøpte flybilletten til Will.
Så du fant ham.
Han utgjør ingen trussel mot deg.
Du forstår det nok om jeg ikke tar deg på ordet.
Hva skjedde med deg?
Dro du til Kongo for å gjøre noe godt,
og så gikk noe galt?
Eller har du alltid vært grådig og nådeløs?
Jeg omskaper dette pokkers stedet.
Organisasjonen min.
Vi setter ikke bare på et plaster.
Vi jobber med å fikse systemet, politikerne, forretningsfolkene.
Vi er en langvarig løsning.
Ja, for du liker å virke moralsk. Du liker rampelyset.
Men utseendet viser ikke alltid virkeligheten, hva?
Hvis jeg hadde avslått tilbudet,
tror du coltanhandelen i øst hadde sluttet?
Du kan fortelle deg selv at det var for organisasjonen
hvis det hjelper deg med å sove om natta.
Du gjorde noe fælt av riktig grunn.
Sannheten er at da Will oppdaget deg, sendte du ham i døden.
Azikiwe fant ut hva han hadde drevet med,
og han ba meg få Will om bord i flyet, og det er alt jeg vet.
Herregud, du høres ut som Will.
"Jeg visste det ikke".
Fordi du ikke spurte, fordi det var lettere å late som.
Du tror at ved å snu ryggen til og late som om det onde ikke skjer,
er det greit.
Hvis du tidde om det, er du like ille som dem.
Jeg trenger ikke forsvare meg overfor deg.
Du kan skrike ut til verden om meg og Azikiwe,
men det vil ikke føre frem. Du har ikke bevis.
Fortell meg hvor jeg finner Will, så sier jeg hvor Adidja er,
så er vi ferdige.
Du kan dra hjem og fortsette med livet.
Will løy for meg.
Han lot meg tro at han var død.
Han møtte en annen. De har barn sammen.
Det må ha gjort vondt.
Du trengte ikke true et barn.
Jeg hadde fortalt deg hvor Will er.
Jævelen fortjener alt han får.
Rwanda.
- Takk. - Hvor er Adidja?
- Du finner henne her. - Hvem har henne?
Til tross for hva du tror om meg,
er jeg ikke et monster.
Du forstår det nok om jeg ikke tar deg på ordet.
Georgia.
Jeg kommer ut. Jeg er der om 30 sekunder.
Nei, ikke. Snu deg og gå motsatt vei.
Det er to menn med våpen som følger med på deg. Snu deg.
- Jeg ser dem. - Gå.
Ta til venstre i enden av gata.
- Jeg går mot deg. - Nei.
Det må finnes en utvei på baksiden av markedet.
Møt meg der.
Hvor er du nå?
Georgia?
Går det bra?
Ja, sånn passe.
Ikke si at det var det du sa.
Ville ikke drømt om det.
Det var åpenbart et vellykket møte.
Ja.
Heller du opp en drink til en død mann?
Hjernen din råtner.
Du sendte noen etter meg.
Unnskyld?
La oss snakke om en hvit jente som blir jaget på markedet.
Hvordan fant de henne?
Fordi du sendte folkene dine etter meg.
Du stoler faen meg ikke på meg.
Du virker sint.
Nei, sier du faen meg det!
Jeg fikk noen til å passe på deg.
- For å beskytte deg. - Du er paranoid.
Du stoler ikke på noen.
Du ville følge med på meg.
Og var det ikke bra for meg?
Eller skulle du si det til meg?
Jeg tok meg av det, for himmelens skyld.
Og Georgia
har ikke bevis på noe.
Hun så meg drepe en mann,
og det gjorde også vennen hennes.
Og du vil at hun skal slippe unna...
...så hun kan si det til hele verden?
Jeg vil at du skal stole på meg,
fortelle meg hva du tenker, for vi står sammen om dette.
Er det det du tror?
Jeg tror jeg ba deg gjøre en jobb.
Det er jeg som tar de vanskelige avgjørelsene,
så du kan snu ryggen til.
Ja,
men Georgia fortalte meg hvor Will er.
Hvor?
Dette er adressen.
Er du sikker?
Avenue de Kabambare, ikke sant?
Georgia, bare et øyeblikk.
Judith ga oss adressen.
Hvordan vet vi at det er trygt?
Det gjør vi ikke, men jeg må inn.
Hei.
Hvor har du vært?
Jeg kom tilbake for å finne deg.
Det var en kvinne der. Hun sa du ville være her.
Ja, hun skulle ikke gjort det. Jeg er så lei meg.
- Dette er hjemmet mitt nå, ikke sant? - Nei.
Vi kan finne et hjem som passer for deg.
Jeg vet ikke noe om dette stedet.
Men før eller siden må du dra hjem.
Ja.
Hva er det?
Jeg ville gi deg noe. Det er ikke store saken.
Nei, det er vakkert. Jeg elsker det.
Georgia?
Du burde dra.
Ha det.
Hun klarer seg.
Jeg vet det.
Nigel!
Hvor i huleste er vi?
Det er noen sprekker her oppe jeg tenkte vi burde sjekke, i tilfelle hun har falt.
Spesielt siden det snødde her i morges.
Det er iskaldt her oppe, men hun har overlevd verre.
- Vi bør sjekke den hulen. - Ja, det er dit jeg er på vei.
Nigel?
Ikke?
Nei.
Så hva gjør du her?
- Høres ikke ut som om du er herfra. - Hytten tilhørte faren min.
Han kjøpte det som feriehjem,
men han brukte mesteparten av tiden på oppussing.
Mr. Wells?
Da jeg var barn, ble jeg sittende fast utenfor den hytten under en storm.
En mann lot oss komme inn og ga oss en god kopp te.
Han het Mr. Wells.
Omgitt av treverk, maling og kaos.
Ja. Det er faren min.
Du tror sikkert at jeg er gal.
Alt dette bare for en hund.
Nei. Jeg forstår.
Uansett, vi burde snu. Snart går sola ned.
Nei, det går bra i en time til.
- Sikker? - Ja.
Jeg liker ikke å gi opp.
Greit.
Flyet vårt går ikke før om en time. Vi finner et sted å vente.
Men jeg tror ikke dette er lurt. Jeg tror vi er tryggere inne...
Nei, det var hit vi dro, jeg og Pieter og Emmanuel.
Herregud, sirkelen er sluttet.
Alle gangene jeg gråt over ham, og hvorfor?
Emmanuel er død, Pieter er død, og...
...Will lever sitt nye liv i Rwanda.
Alle folkene som døde på flyet,
bare så generalen kunne fortsette å bli rik.
Det må bety noe, ikke sant, Martin?
Hva mener du?
Turen hit må ha en mening.
Alle slektningene til alle på flygning 19,
de fortjener å vite hva som skjedde.
I tilfelle du har glemt det, prøvde noen nylig å drepe oss.
Men mannen som styrtet det flyet, kan ikke slippe unna.
Nei. Så vi drar hjem.
Jeg får deg i kontakt med de rette folkene å snakke med.
Men vi er her. Vi er her nå.
Ja. Og hva skal vi gjøre?
Jeg vet ikke. Jeg har aldri likt å gi opp.
Georgi...
Hei.
Så denne mannen, Pieter Bello,
det var han som drepte mannen min?
Ja. Han ville ikke at vi skulle stille flere spørsmål.
Da jeg ignorerte lappen om å dra hjem,
fant vi ekskona og dattera hans, og...
...han sendte noen for å ta seg av oss.
Og hvor er Pieter Bello nå?
Han er død.
Det er mye å ta innover seg. Det vet jeg,
men hvis du ser på Gaelles dagbok,
ser du at hun ble bedt om å bære med seg noe om bord i flyet.
Det var en bombe.
Folkene om bord i det flyet ble drept.
Ivette, jeg lovte å finne ut hvem som drepte mannen din, og det gjorde jeg.
Men det har ingenting å si
hvis de som står bak, ikke holdes ansvarlig for det de gjorde.
Du skjønner ikke, du?
Dette er Kongo.
Slangene i regjeringen vår biter, så sniker de seg tilbake inn i gresset.
Landet er knust,
og det kan ikke repareres.
Det er en bøtte med et hull i.
Hvorfor prøver du støtt å fylle den med vann?
Ivette,
har du kontakt med andre slektninger som mistet folk på Sankuru 19?
Ja.
Emmanuel pleide å snakke med slektningene via en mobil-app.
Jeg begynte å bruke den da han døde.
Vi snakker av og til sammen.
Kan jeg få sende en melding?
Hva vil du?
- Vi må sende dem en melding. - Hvorfor?
Fordi det er på tide at dette forandret seg.
Kanskje det er noen andre som har kommet for å dolke deg i ryggen.
Får deg til å lure på hvordan du skal få sove igjen.
Ikke sant?
Hvem er det?
Sir. Du ville bli oppdatert.
Skjer det nå?
Vi har to menn i Ruhengeri.
De er på vei hjem til Will Mason nå.
Og hvis de blir oppdaget?
Ingenting kobler dem til oss. De jobber frilans.
Perfekt.
Det siste jeg trenger, er å starte nok en pokkers krig.
Will Mason, denne er til deg.
Dette er Judith Gray, legg igjen en beskjed.
Jeg lever fortsatt, og jeg er her fortsatt.
Hvis du vil vite hvorfor, dra hjem til Azikiwe nå.
Er du klar for dette?
Det virker som om folk trenger tro.
Jeg visste ikke om du ville komme.
Av og til må vi fortsette å fylle bøtten med vann, ikke sant?
Dette er familien og vennene
til folkene som døde om bord på Sankuru flygning 19.
Uskyldige mennesker som ble sendt i døden.
Hva skal jeg liksom gjøre nå?
Kaste hendene i lufta?
Komme ut
og angre på syndene mine?
Be henne dra til helvete.
Alle disse menneskene har mistet noen de er glad i på grunn av en pokkers stein.
Gravd ut av jorden,
kjempet om, dødd for, bare så vi kan bøye oss over telefonene våre.
Det er sørgelig.
Du utnytter disse stakkars folkenes sorg.
Bare fordi du er bitter fordi mannen din ikke elsket deg.
Det handler ikke om Will lenger, Judith.
Sikkert.
Dra hjem, Georgia.
Styrten ble undersøkt, husker du?
Det var en ulykke.
Det du driver med, vil ikke få noen til å ombestemme seg.
Det er der du tar feil.
Ærlighet.
For første gang i livet ditt er det det jeg ber om.
Hvis du skylder meg noe, er det dette.
Si sannheten.
Kunne jeg få låne toalettet ditt?
Jo da.
Det er der inne.
- Takk. - Bare hyggelig.
Hun dukker nok opp i morgen.
Hva? Hva er det?
Jeg burde kanskje fortalt deg dette før, men...
...det er ikke første gang hun har gjort det.
Hun stikker av mesteparten av tiden.
Av og til ser jeg henne ikke på noen dager.
- Så hvorfor... - Jeg ville bare bli kjent med deg.
Vi har ikke møtt hverandre før,
men jeg har sett deg her.
En vakker jente burde ikke være her alene.
Så hun gjør dette ofte?
Ja, et par ganger.
Dyr, ikke sant?
De gjør som de vil.
Har du vurdert at det kanskje skyldes deg?
Kanskje hun vil være et annet sted, og du burde la henne dra?
Du kan gå nå.
Greit.
Det overrasker meg ikke at du endte opp her,
helt alene.
Du aner ikke hvordan eller hvorfor jeg endte opp her, eller hva jeg har sett.
Du hadde ikke trodd meg uansett.
Så stikk av nå.
Hei.
Hallo.
Jeg visste det, men jeg sa ikke noe.
Dette viser pengene
og hvor de havnet.
Jeg har e-poster...
...og tekstmeldinger...
...som kan bekrefte det jeg sier.
Hvorfor forteller du oss dette nå?
Etter så lang tid?
Jeg har sett hva det gjør med folk
å miste noen.
Og det har hendt for mange mennesker.
Jeg lurer på hva som vil skje med ham nå.
Han vil vel prøve å inngå en avtale.
Pokkers kakerlakk.
Så lenge han gjør det han kom for å gjøre, bryr jeg meg ikke.
Han er ikke mitt problem lenger.
Onkelen min fortalte meg en historie da jeg var liten.
Historien han fortalte, handlet om eselet til en bonde.
Eselet falt ned i en dyp brønn.
Eselet satt på bunnen av brønnen og hylte og skrek i timevis.
Bonden så ned på ham og avgjorde at dyret var gammelt,
og at han uansett måtte dekke til brønnen.
Og de begynte å kaste jord ned i brønnen, oppå eselet.
Mer og mer jord.
Men så stoppet han.
Etter å ha kastet ned litt mer jord,
så han ned på et utrolig skue.
All jorden de hadde kastet ned på ryggen til dyret,
hadde falt ned til siden da han ristet det av ryggen sin.
Sakte, men sikkert,
begynte jorden å bygge seg opp,
til eselet kom seg høyere og høyere,
til det til slutt kunne gå ut av brønnen.
Og hvorfor fortalte onkelen din den historien?
Så jeg skulle føle meg bedre.
Eselet kunne forlate brønnen
og nok en gang bære en bør på ryggen.
Fri...
...til å bli slave igjen.
Men jeg er ikke slave.
Slipp meg!
Går det bra?
Ja.
Kom.
Det var da hyggelig.
Jøss.
- Hva solgte du den for til slutt? - Ikke spør.
Ikke akkurat en ettertraktet eiendom, eller hva?
Vet ikke helt, det er kanskje et halvt dusin sauer bedre.
Hun sov tungt akkurat.
Jeg begynner å legge inn sakene.
Takk.
Du trenger ikke takke meg.
Jo. Du gir meg et hjem.
Du har et hjem. Vi skaper bare et nytt et sammen.
Greit?
Kom. Skal vi hjelpe ham?
Pass deg, det er slaps her.
Nei, vi gjør det.
Se på det.
Se. Se på den hunden.
Det er ingen på flere kilometers avstand.
Jeg tror han har gått seg bort.
Nei, hun har ikke gått seg bort.
Er du sikker?
Ja.
Kom igjen, så drar vi.
Greit.