KINSHASA - DEMOKRATISKA REPUBLIKEN KONGO
Hur hittade ni mig?
Det spelar ingen roll. Det viktiga är att vi hittade dig.
Min son fyller år.
Vet han att hans far är en mördare?
Ut ur mitt hus.
Letar du efter Will?
Vad är det som är så lustigt?
Vi kunde ha sparat en massa tid om du sagt det tidigare.
Will är i Rwanda.
Ruhengeri.
Var?
Det röda huset med vita pelare, runt hörnet vid New Market...
Hur mår du?
Älskling?
Jag mår bra.
Tror du mig inte?
Om du vet ditt eget bästa,
borde du ge dig av.
Om du ljuger går vi till generalen.
Vi talar om att du dödade Judith Gray.
Vi talar om att du har samarbetat med Pieter Bello.
Prata med honom, då.
Jag ska visa dig.
Vad är det här?
Hallå?
- Will? - Georgie?
Herregud. Georgia. Är det du?
Georgia...
Jag kom hit med en present till din son...
Georgia!
- Lögnare! - Georgie.
Georgia!
Jag är omgiven av lögnare.
Tar gruvan från mig?
Samarbetar med Pieter Bello?
Hur många andra?
Hur många andra lögner har du berättat?
Vänta. Jag kan förklara.
Jag tog dig från ingenting.
Lugna dig.
Och det här är tacken?
Vi har inget med Pieter Bello att göra. Vi vill bara fråga om Will Mason.
Det var du som anföll Judith Gray!
Din gruva förlorade pengar.
Alla tog för sig.
Nu börjar vi om, du kan fortsätta ta din andel.
Mer, du kan få mer.
Jag skulle tala om det för dig.
- Herregud! - Spring!
Fort.
Spring.
Försvunnen i Kongo
Herregud, det var Will!
Det var han!
Vad gör vi nu?
Jag dricker det inte.
Du sniffar det.
5 ÅR TIDIGARE
Internet säger 200 milligram om dan.
Så avkopplande att mäta upp morgonkaffet i milligram.
Mamma ska dricka 198 milligram kaffe.
Din skitstövel, gå din väg.
- Är jag en skitstövel? - Ja.
En skitstövel med ett jobb, förhoppningsvis.
Det kommer att gå fint.
Rör inte mina milligram.
Det är för ditt bästa.
Lycka till.
Så ditt senaste jobb var som ledare för ett konsultföretag?
Ja, i resebranschen.
Och innan det var du marknadschef på ett annat företag.
Ja, vi hade otur,
men ja, dessförinnan var jag marknadschef.
Paderborn? Akrotiri?
Min fru var i det militära så min karriär...
Den följde alltid hennes.
Jag gillar verkligen din verksamhet.
Jag vet att mitt CV är ojämnt.
Två misslyckade företag.
Jag kan räkna upp en massa ursäkter, men...
det är som det är.
Sanningen är att det min tur nu.
Min fru har försörjt oss länge och...
Ja, vi ska få barn snart.
Grattis.
Tack. Så,
jag behöver det här jobbet.
Ingen kommer arbeta hårdare än jag.
För om jag sviker dig,
sviker jag min fru och min ofödda dotter.
Kan det finnas nåt bättre motiv?
Jobbet inbegriper resor till Kongo ibland,
för att ha kontakt med verksamheten där.
Går det bra för dig?
Jag gör allt som behövs.
- Mr Benson. - Vad är det?
- Flickan som var här... - Adidja?
Hon sprang iväg. Med en stor väska.
- Varför stoppade du henne inte? - Jag hann inte.
Jag tappade bort henne på marknaden.
Jag är ledsen.
Ingen fara, du kan gå. Vi har... Georgia!
Hon måste ha hört när vi pratade om att hitta nåt annat stället åt henne.
Hon är tuff.
Hon är en överlevare. Hon klarar sig.
Hon är en liten flicka.
- Ensam i en stor stad. - Jag vet,
och hon är inte ditt ansvar.
Jag stannar här och letar efter Adidja, du letar rätt på Will.
Du hörde vad han sa, rött hus, vita pelare,
runt hörnet från New Market i Ruhengeri i Rwanda.
- Georgia Wells? - Ja.
Emery Security.
Tack för att du möter mig.
Det är inte långt till Ruhengeri. Följ med mig.
Tack.
VULKANER - NATIONALPARK
Är vi på rätt ställe?
Ja, jag tror det.
Kan jag hjälpa er?
Förlåt, jag har nog gått fel.
Förlåt.
Vad händer nu?
Vi försöker igen senare.
Hon heter Adidja.
Hon är 11 år.
Hon försvann i morse.
Jag har en beskrivning, och foto.
Visa det för dina poliser.
Hon är nog kvar i närheten.
Det är slöseri med tid.
Herregud.
Hej. Hur går det?
Det kan man fråga sig.
Jag gjorde misstaget att försöka få nåt vettigt ur polisen.
- Inga framsteg? - Nej.
De lyssnar inte på mig.
Det känns som att slå huvudet i en vägg.
Jag är ledsen.
Det är mycket sånt här.
Nåt nytt om Ariel?
Nej, tyvärr inte.
Du, då? Hur är det där du är?
Jag har inte varit inne i huset än, det är bevakat,
men jag ska.
Gör inget dumt.
Lite sent nu, väl?
Nu är det nog ett bra tillfälle.
Han har slut på cigaretter.
Kom.
Jag måste sluta.
Okej. Hej då.
Hej då.
Gå, jag uppehåller honom så länge jag kan.
Jag åker nu.
Igen?
Det är jobbet, vi behöver pengarna.
Det är sant.
Påminn mig om hur oduglig jag är. Snällt.
Jag har inget val.
Bara...
...det är vad jag säger.
- Vi måste ta ner den här. - Nej!
Det har gått ett år. Det är inte bra för oss.
Ska vi bara ta ner den och glömma henne?
Det är bara en mobil.
Nej.
Jag ringer när jag landar.
Will!
Georgie.
Jag fattar inte att det är du.
Jag har hittat dig.
Du lever.
Vänta, Georgia.
Jag önskar att du inte hade kommit.
Jag förstår inte.
Vad är det frågan om? Varför tittar du på mig så där?
Du borde inte vara här. Kom.
I tre år...
- I tre år har jag trott att du var död. - Förlåt.
Jag vet att du är rädd. Det är ingen fara. Jag är här.
Jag ska ta med dig hem.
Vem är du rädd för? Mannen där ute?
Han med pistolen?
Han arbetar för mig.
Du måste få veta en massa saker.
FYRA ÅR TIDIGARE
Igen.
Genast,
mr Tequila.
Du är inget Sharksfan, va?
Jag gillar dem när de förlorar.
Mitt lag vann sist vi spelade.
Brumbies.
Jag håller på Lions.
Vi ska möta er om några veckor.
Ja.
Går det bra?
Skål.
Det är väl du som är Pieter Bello?
Har vi träffats?
Will Mason.
Nej, vi har inte träffats.
Men vi har en gemensam vän.
Judith Gray.
Jag känner ingen Judith Gray.
Varför betalar hon dig, då?
DRC Aid, hennes företag,
äger andra företag,
men om man följer pengarna,
leder de till...
Bulletscreen Security.
Som ägs av dig.
Du måste nog gå.
Judith tjänar mycket pengar,
och inte på välgörenhet. Titta. Ser du det där?
Det är bara förra månaden.
Och du ser vad hon ger dig.
Ganska stor skillnad, va?
Var får hon pengarna ifrån?
Varför skulle jag tala om det?
Det är enkelt.
Tala om vad jag vill veta,
så kommer siffran, det som du får betalt,
att öka.
Jag kan öka din andel varje månad,
utan att Judith får veta att du sagt nåt.
Jag hotar inte dig.
Jag ger dig ett erbjudande.
- Hur var flygresan till Kinshasa? - Bra.
- Bra. Vill du ha vatten? - Ja, tack.
- Varsågod. - Tack.
Judith...
Säg mig...
När började du smuggla coltan över gränsen?
Förlåt?
Du smugglar coltan till Rwanda i olika välgörenhetsfordon.
Ditt eget när du måste.
Sen säljer du det utan kongolesisk skatt.
Det är en gruva nära Goma som drivs av en general Azikiwe.
Du hjälper honom lura staten och ni stoppar pengarna i era egna fickor.
Jaså?
Och om du inte låter mig hjälpa dig,
kommer du åka fast.
Du måste tvätta pengarna, och några skalbolag räcker inte,
du måste bygga ut din välgörenhet i Storbritannien,
och tvätta pengarna genom den.
Ge mig en andel varje månad,
så hjälper jag dig att tvätta pengarna där.
- Du kan sluta nu. - Med vad?
- Låtsas att du vill hjälpa mig. - Hör på.
Det är enkelt.
- Jag öppnar två filialer... - Sluta nu.
Vad gör du om jag säger nej?
Men du behöver hjälp.
Om jag inte gör det, då?
Du hjälper mig inte.
Du utpressar mig.
Det...
Okej...
Judith,
du vet vad jag gått igenom.
Jag har följt Georgia på hennes stationeringar
så länge jag kan minnas,
och nu har jag chansen
att börja om, och hjälpa till.
Ja, vi har väl alla våra skäl?
Som du vill, säg ditt pris.
Hon betalade mig för att hålla tyst.
Jag satte in pengarna i Kinshasa under ett falskt namn.
Ett år senare for jag till Goma.
Flyget tillbaka var Sankuru 19.
Är du på flygplatsen?
Jag har några timmar innan flyget till Kinshasa.
- Du kan gå i affärerna. - Det finns bara en.
Tack.
Hur känns ringen? Är det rätt storlek?
Hej, Pieter.
Vet du vad?
Den där Dikembe är med på planet.
Har du gått ombord än?
- Nej. - Gör inte det.
Gå inte ombord på det planet. Fattar du?
Det är det sista planet idag, Georgia mördar mig om jag missar det.
Du har varit schysst mot mig.
Du sa inget om mig till Judith,
och mitt banksaldo ökade på grund av dig.
Därför varnar jag dig. Gå inte ombord på det planet.
- Taxi. - Ja, chefen.
Kör.
Vi måste härifrån.
Gaten är stängd men jag måste räkna passagerarna.
Om vi inte startar nu får vi vänta flera timmar.
Det är en stor storm över Kindu.
Vi måste ge oss av!
Detta är Pieter Bello, lämna ett meddelande.
Det är jag. Jag är på väg.
Kan du ringa och förklara vad som hände?
Men inget av det förklarar
varför du lät din fru tro att du var död.
Planet...
Det hade inget med mig att göra.
En politiker, Dikembe Rahema, som ville rensa upp i östra Kongo,
vilket hotade Azikiwes verksamhet.
Han hade livvakter med sig hela tiden,
så Azikiwe...
På grund av en enda person ordnade han flygolyckan.
Och det var Judith som köpte min biljett.
Hon var nog trött på att betala mig
och tänkte slå två flugor i en smäll.
Georgia,
hon ville att jag skulle dö.
Och sen stack du bara?
Ångrade du dig aldrig? Undrade du inte vad som kunde hända?
Georgie, när jag tog in det...
Jag var helt förstörd.
- För helvete! - Vadå?
Pieter kollade kraschrapporten,
och de hade gjort fel. De hade räknat in mig på planet.
Kanske på grund av politikern.
Men han sa att det var bra.
Att Judith och Azikiwe inte skulle leta efter mig. Jag var trygg.
Men jag kunde inte tänka. Jag kunde inte höra det. Jag var inte det.
Varför ringde du inte mig?
Det var fruktansvärt att veta vad som hänt människorna på planet.
Jag kunde inte tänkte på nåt annat än de där människorna
och dig,
att du såg nyheterna, och vraket.
Jag undrade om jag kunde ha sagt nåt.
Om det var mitt fel att så många dog.
- Miss... - Det störtade.
- Miss, hur är det? - Det störtade.
Vraket hittades för en timme sen.
Så jag bad Pieter att se till dig.
Var det därför han var på flygplatsen?
Azikiwe bad honom att hålla ögonen på Emmanuel Kazadi.
Det var hans fru som hade bomben.
Han ville veta om hon sagt nåt till honom.
Varför ringde du inte mig?
Det gjorde jag.
Några gånger.
Men jag kunde inte...
Jag kunde inte prata.
Jag vet att du inte tror mig,
men veckorna efter kraschen var jag helt förstörd.
Och rädd.
Azikiwe har män som är lojala mot honom. Inte regeringen, mot honom.
Så jag gömde mig.
Mr Bello!
1 MÅNAD EFTER FLYGOLYCKAN
Har ni pratat med general Azikiwe?
Jag har inget med generalen att göra,
det vet du, Kalehe.
Folk är arga.
Prata med generalen.
Jag har mitt jobb.
Soldaterna har sina jobb.
Och du har ditt jobb.
Om du har problem med generalmajor Azikiwe,
prata med honom själv, och lycka till.
Pieter gömde mig mitt framför näsan på dem.
Jag gömde mig i Azikiwes egen coltangruva.
Jag har skyddat dig länge nog nu.
Azikiwe och Judith tror båda att du är död.
Du kan inte gömma dig här för alltid.
Planet skulle störtat i vilket fall som helst.
Ingen kunde hindra det.
Är det vad du intalar dig?
Det är inte rätt att veta vad vi vet.
Vill du avslöja det?
Vill du tala om sanningen?
Vill du se hur fort du blir mördad?
Georgia.
Nej, kompis.
Det är över. Ditt gamla liv är slut.
Hon läker.
Det gör vi alla.
Du måste glömma ditt gamla liv. Hon är borta.
Kom.
Har du ätit?
Du behöver krafter.
Varför det?
För att enda sättet för mig att skydda dig från Azikiwe,
är att föra dig över gränsen,
långt från honom. Kom.
Jag kunde inte använda mitt pass.
Jag var dödförklarad,
och kunde inte ta mig ut ur Kongo,
så jag hade inget val.
Jag vet att Azikiwe är ett monster,
men jag kan inte ändra vad han gjorde.
Alltså,
jag vet att jag är feg,
Georgia...
men jag tyckte att du skulle ha det bättre utan mig.
Mår du bra?
Du kan inte sova här. Det är inte säkert.
Tar nån hand om dig?
Det är lugnt.
Jag gjorde ett misstag.
Tre år, Will. Vad fan är det här?
Varför pratar vi med en beväpnad vakt utanför ditt hus i Rwanda?
Pieter tog mig från gruvan och hit.
Jag vet inte, jag bara...
Slog mig ner här.
Jag fick jobb på en gård
och fann mig tillrätta.
Tre år bara...
Tiden gick och skuldkänslorna och paranoian,
bleknade bort, förstår du.
Nej, jag förstår inte.
Om du ska vara gömd, varför resa till Kinshasa?
För ett tag sen sökte Pieter upp mig
och bad mig om hjälp.
Jaså...
- Det var ett tag sen. - Ja.
Jag var hemma hos dig, de sa att du var här.
Jag har fått dåliga nyheter.
HIV.
Jag beklagar.
Det kan behandlas nu.
Men du vet,
medicinerna är väldigt dyra här.
Och jag tänker på min dotter och...
vad jag kan göra för henne.
Sex år.
I sex år,
har jag gjort Judith Gray och general Azikiwe rika.
Även efter att de sprängde planet.
Har du fått nog?
Alltså...
verksamheten fungerar inte som förut.
Alla vill ha en större andel.
På nåt sätt,
tjänar jag mindre än för tre år sen.
Och jag behöver mer.
Jag vill fortsätta leva.
Jag tänker städa upp lite.
Jag tänker hyra en milisgrupp
och ta över gruvan.
Ska du ta över en gruva som ägs av Kongos armé?
Vad ska man vänta sig av ett Lions-fan?
Jag samarbetar med en person.
Där.
Sidney Langawa.
Han arbetar för Azikiwe.
En av de få som generalen litar på.
Han är med oss nu.
Du säger "vi" hela tiden.
Vad vill du att jag ska göra?
Okej.
Pengarna som Judith betalade dig, satte du in på ett konto i Kinshasa?
Under ett annat namn?
Du kan få dem.
Jag vill inte ha dem.
De får mig att tänka på människorna på planet.
Jag kan använda dem för att betala milisen.
- Avgjort. - Men isåfall,
måste du följa med mig till Kinshasa.
Pieter.
Det kan jag inte.
Du är den enda som har tillgång till kontot.
Ja, okej.
Vi ska vara försiktiga.
Jag vet inte. Det är för farligt.
Jag är inte den enda som behöver de där pengarna.
Du kan använda dem, det vet jag.
Grattis, förresten.
Ja, jag är skyldig dig en tjänst. Det vet jag.
Men det är inte så enkelt som du säger.
Jag har ingen legitimation.
Jag kan få allt över gränsen.
Gränsen, ja. Men sen ska vi hela vägen till Kinshasa.
Och om jag åker fast? Vad händer då?
En resa till Kinshasa.
Du hjälper mig,
och får pengar.
Ett pass, för ett bättre liv.
Sydney, nu åker vi.
Jag gick med på det. Jag åkte till Kinshasa.
När vi var inne på banken,
övergick demonstrationen mot regeringen till kravaller.
Det gick så fort.
Herregud!
Jag trodde inte att vi skulle ta oss ut.
Vi måste över den där gatan,
sen kan vi ta oss ut.
Jag har en väska med pengar mitt i ett upplopp.
Vill du säga det högre?
Gör inget väsen av dig, håll dig lugn, så går vi härifrån.
Håll dig lugn.
Kom igen, Will.
Herregud!
Ta det lugnt.
Kom igen, Will. Följ med mig.
Kom, Will!
Fan också!
Will!
Kom nu, Will!
Nej, Will!
Den här vägen!
Fortsätt.
Framåt.
Stanna inte, fortsätt.
Där ser du.
Vad var det jag se? Lätt som en plätt.
Jag måste fortfarande ta mig över gränsen.
Det kommer gå bra.
Business class. Kom.
Tack.
Ja.
Will, är du klar?
Nej.
Vägen ut var tillräckligt jobbig.
Här.
Vad är den till för?
Den ger dig tur. Du får den.
Är allt som det ska?
Vi måste lämna dig här tills föraren kommer.
Jag väntar på honom. Här.
Ner med dig, Fimi undrar nog var vi är.
Vi kör hela vägen, inga pauser.
Jag anställde vakten när jag kom tillbaka.
Att vara i Kinshasa gjorde att allt kom tillbaka, all paranoia.
Jag var rädd för att de skulle hitta mig och ville skydda mig.
Var det värt det?
Ärligt?
Nej.
Jag vet inte.
Jag planerade inget av det här.
Jag försökte bara överleva.
Det försökte vi båda, efter Violet.
Snälla. Låt bli.
Förlåt, men det är sant.
Jag klarade det inte.
Jag stöttade inte dig.
Jag kunde inte.
Jag tänker fortfarande på henne.
Varje dag.
Ja.
Förlåt.
Det känns så konstigt att se dig.
Och jag vet att efter allt som hänt,
allt jag gjort,
kan du omöjligt tro mig, men Georgie,
jag slutade inte att älska dig.
Jag har tänkt på dig varje dag.
Vad gör vi nu?
- Hej. - Fimi sover.
Okej.
Kom.
Gloria, det här är Georgia.
Okej.
Nu fattar jag.
Georgie.
- Georgie... - Nej.
Stanna.
Äntligen fattar jag.
Vadå?
Du följer alltid minsta motståndets lag, va?
Du kunde inte bara tala om det?
Fan! Vad dum jag är.
Var det därför du inte kunde ringa?
Det var därför du åkte hit så ofta.
Hur gammalt är barnet?
- Du förstår inte. - Hur gammalt?
Några månader.
Samma ålder.
Det var väl lättare?
Det gamla förhållandet är trasigt,
så du kastar bort det!
Efter allt jag gjort för dig!
Folk är döda på grund av dig.
Jag känner inte dig alls, eller hur?
Jag har nog aldrig gjort det.
Gå hem, Will.
Jaha...
Vem är du?