‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎ÎN FAȚA UNUI CINEMATOGRAF ‎UNDEVA ÎN LONDRA
‎Salut!
‎Ne îmbrățișăm?
‎Nu cred.
‎Ești bucuros?
‎Cele mai bune momente.
‎Vom retrăi cele mai bune momente ‎din serialul ăsta.
‎Abia îmi stăpânesc emoțiile.
‎Am petrecut momente incredibile ‎în ultimii cinci ani.
‎Noroc!
‎- A fost bine. ‎- Bine!
‎Am vizitat 14 țări…
‎E plin de italieni pe aici!
‎…de la deșerturi aride
‎la munți înzăpeziți.
‎Recunosc că e impresionant.
‎Doamne!
‎- Tati! ‎- Nu!
‎Regula nr. 3?
‎Nu te îndepărta ‎prea mult de o toaletă publică!
‎Am călătorit peste 85.000 de kilometri
‎prin patru continente…
‎De ce nu zburăm?
‎Pentru că așa e mai pitoresc.
‎…cu emoții…
‎Tatăl tău e mai amuzant.
‎Nu, mulțumesc.
‎…și sperieturi…
‎Rahat!
‎- L-am prins! ‎- Da!
‎- Trec pe acolo? ‎- Nu!
‎…cu un buget redus…
‎Ăsta e hotelul? Ești sigur?
‎Nu dorm aici.
‎Eu sunt Jack.
‎El e tatăl meu, Michael.
‎- Scuze! ‎- Ce?
‎În niciun caz!
‎…și lux pur.
‎Drăcie!
‎Și ne-a plăcut fiecare clipă!
‎Da, foarte amuzant!
‎Nu vă mai sărutați!
‎Știi că îmi place compania ta.
‎Văd că mama ‎se înțelege foarte bine cu Valerio.
‎Ar fi folositor să-l am pe lângă casă.
‎Cred că tu te simți ca acasă.
‎Ești într-o sală goală…
‎Nu!
‎Tonul serialului e căldura, bine?
‎- Depănăm amintiri! ‎- Bine.
‎Așa că lasă astea! Deja mă tragi înapoi!
‎Nu-mi mai strica cheful!
‎Ce să stric?
‎Cheful. Distracția!
‎- Da? ‎- Da.
‎La călătorii cred că sunt importanți
‎și oamenii, nu doar locurile.
‎Sunt de acord.
‎Am cunoscut oameni incredibili. ‎Știu că-ți place să cunoști oameni noi.
‎Poți să-i jignești pentru prima oară.
‎Cine ar fi…
‎personajele tale preferate?
‎Stewart.
‎Mi-a plăcut Stewart.
‎N-am cunoscut niciun Stewart.
‎- Ba da. ‎- Doamne! Tipul din tren?
‎- Da. ‎- Bun…
‎Era steward în tren.
‎- Am discutat. ‎- Da, dar mi s-a părut uimitor.
‎Zici că ți s-a părut uimitor,
‎dar i-ai spus o propoziție ‎și nu i-ai reținut numele.
‎Da, dar era un steward bun.
‎Hai să ne amintim și să retrăim momentul
‎când te-ai împrietenit la cataramă
‎cu un steward
‎în trenul din Thailanda.
‎- Stewart. ‎- Nu.
‎- Nu se numea Stewart! ‎- Ba da!
‎Scuze, domnilor.
‎Asta e baia dumneavoastră.
‎Aici aveți băutură,
‎iar gheața e acolo.
‎Eu sunt stewardul dv.
‎Dacă aveți probleme,
‎dacă vreți să mă chemați, apăsați butonul
‎Mulțumesc, Stewart. Mi-a făcut plăcere.
‎- Ce om drăguț! ‎- Stewart?
‎- Steward. ‎- A zis Stewart!
‎A zis că e steward, nu Stewart!
‎Crezi că așa îl cheamă?
‎Credeai că așa îl cheamă?
‎Scuze…
‎De unde să știu?
‎Ai spus Stewart și n-a intrat
‎să spună că nu așa îl cheamă.
‎Avea o insignă cu numele.
‎- Am citit-o! ‎- Ce scria?
‎- Nu scria Stewart. ‎- Ce scria?
‎Nu… Sincer, mă tem că nu-mi amintesc.
‎A fost acum cinci ani.
‎Și l-am văzut cinci secunde.
‎Poate că nu se numea Stewart.
‎Crezi că, dacă se și numea Stewart,
‎n-ar fi zis că e Stewartul nostru?
‎E prea prietenos.
‎Poate a vrut să fie prietenos.
‎„Sunt Stewart al vostru.”
‎Tu așa te prezinți mereu?
‎„Sunt Michael al vostru”?
‎Nu. Dar vorbea într-o limbă străină.
‎Avea și mici probleme.
‎Unul dintre cei mai ciudați oameni
‎pe care i-am cunoscut în călătorii
‎a fost când
‎ne-am întâlnit din întâmplare ‎cu Steven Seagal.
‎Mai știi?
‎Da. Eu nu auzisem de el.
‎- Să ne uităm? ‎- Da.
‎Uite! Acolo! Nu te da de gol.
‎El e, nu?
‎Da, seamănă cu el.
‎Trebuie să-l salut! ‎Trebuie să-l cunosc pe Steven Seagal!
‎Bună ziua…
‎Dle Seagal…
‎- Sunt Jack, un mare fan. ‎- Încântat.
‎Încântat. Și eu stau la hotelul ăsta.
‎Sunt un mare fan.
‎- Și eu sunt actor. ‎- Da?
‎El e tata… Tati?
‎- Fac o emisiune cu tata. ‎- Și îi spui tati?
‎- Poftim? ‎- Îi spui tati?
‎Da.
‎Tati, el e Steven Seagal.
‎Dle Seagal. Încântat de cunoștință.
‎- Mai pot pune o întrebare? ‎- Da.
‎Știu că sunteți maestru zen.
‎Care este esența zenului?
‎Steven Seagal m-a aruncat în apă!
‎A plecat?
‎Voiam să-i strâng mâna și să-i mulțumesc.
‎Gata!
‎Care este esența zenului?
‎Să te scufunzi în el.
‎De asta m-a aruncat.
‎Putea să-mi spună.
‎Ce experiență ciudată! Dl Seagal.
‎Managerul lui ne-a sunat a doua zi ‎și ne-a întrebat
‎dacă vrem să luăm…
‎prânzul.
‎Prânzul, da.
‎Și a fost foarte ciudat, ‎pentru că el n-a mâncat nimic.
‎A zis că nu mănâncă la prânz.
‎Îmi amintesc că la masa aceea ‎îți povestea despre aikido.
‎Tu îi puneai întrebări din politețe,
‎iar el intra în multe detalii
‎despre cum poți dezarma pe cineva ‎care te atacă cu o sabie de samurai.
‎Da, îmi amintesc.
‎Tu dădeai din cap.
‎Parcă ziceai: „Da, e o informație ‎foarte folositoare, dle Seagal.
‎O să țin minte data viitoare când sunt ‎în Waitrose, la Putney Shopping Exchange,
‎și sunt atacat cu o sabie.”
‎- Sau la Garrick Club. ‎- Da.
‎Mai e cineva de care te-ai simțit atașat?
‎Mi-a plăcut la nebunie…
‎Porky.
‎- Porky, da. ‎- Îl mai ții minte?
‎A fost uimitor.
‎Mergeam prin Compton…
‎…iar el
‎îmi tot zicea „moșule”.
‎Eu credeam că e nepoliticos.
‎Credeam că mă face boșorog.
‎Mă gândeam că nu mai sunt tânăr,
‎dar nu trebuie
‎să-mi tot spună
‎„moș”.
‎- Dar nu asta însemna. ‎- Nu.
‎- Gangster bătrân. ‎- Da.
‎Bun. Respect pentru joc!
‎Mă lași așa?
‎- Da. ‎- Mă lași baltă?
‎Trebuie să…
‎mă lovești.
‎Bine, hai să ne uităm!
‎- Ești bine, moșule? ‎- Moș?
‎- Ce? ‎- Ești bine?
‎Da, foarte bine.
‎Când ți-am zis „moșule”, ai zis „ce?”
‎Boșorog.
‎Nu, gangster bătrân.
‎- Gangster bătrân? ‎- Da.
‎Ești demențial în costum cu cravată roz.
‎Ce?
‎Ești… Nu te joci, moșule!
‎Ridici ștacheta.
‎Îmi place omul ăsta!
‎Îmi place că e respectuos. Tu nu ești așa.
‎Niciodată!
‎Tu ești un cățeluș. ‎Umbli cu dulăii, pricepi?
‎Eu și moșul te apărăm.
‎Avem grijă de tine, tinere!
‎Sunt mare fan gangsta rap.
‎Serios?
‎- Mereu am vrut… ‎- Gangsta rap?
‎- Da. Îl iubesc! ‎- Prostii!
‎Erai obsedat de Spice Girls!
‎Ce tot spui…
‎Nu eram obsedat de Spice Girls.
‎Aveai toate piesele lor, ‎dansai prin dormitor pe Spice Girls…
‎Te-a făcut de râs!
‎Îți plăceau Spice Girls!
‎Îmi plăcea rapul! Aveam un album Big Pun.
‎Aveam un album NWA, un album Eminem…
‎Care e piesa ta preferată?
‎Îmi place…
‎Te gândești prea mult!
‎Dr. Dre…
‎„Millenium”.
‎Nu, ăla e Will Smith… Drăcie!
‎Noroc, băieți!
‎Noroc!
‎Noroc, domnilor!
‎- Da, moșule! ‎- Până la fund!
‎Da…
‎Voi ce beți acolo?
‎Mie îmi place
‎șprițul de vin alb.
‎Când asculți Spice Girls, bei vin alb?
‎Da… Cum trebuie!
‎Ce om minunat!
‎E chiar trist… O notă sumbră…
‎Porky, din păcate, nu mai e printre noi.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Din păcate, a murit.
‎- Nu! ‎- Ba da.
‎- Ce trist! Chiar țineam la el. ‎- Știu.
‎M-am gândit să toastăm.
‎Drăguț!
‎Pentru Porky.
‎Ce drăguț!
‎Prietenii absenți!
‎Porky!
‎Pentru tine!
‎- Fii binecuvântat! ‎- Da!
‎Ar fi fost mai potrivit ‎dacă am fi scos un cui
‎și am fi tras câteva fumuri.
‎Da. Dar mai bine rămânem la șampanie.
‎Niște iarbă magică?
‎Cred că asta ar fi vrut.
‎Bine.
‎Desigur, e cineva pe care l-ai cunoscut ‎la începutul serialului
‎și care a rămas într-un loc special ‎din inima ta.
‎Te referi…
‎la mama ta?
‎- La Winston. ‎- Winston.
‎Da.
‎Îl consider fiul ‎pe care nu l-am avut niciodată.
‎- Înțelegi? ‎- Cum adică nu l-ai avut?
‎Ai un fiu.
‎- Ai doi! ‎- Da.
‎Dar…
‎El are ceva foarte special.
‎- Da. ‎- E diferit.
‎E o păpușă! De aia e diferit!
‎Doarme în pat cu tine și mami?
‎Nu acum.
‎Cum adică nu acum? A dormit?
‎Sigur, când era mic.
‎Dar nu acum.
‎Doamne!
‎Hai să ne reamintim
‎cum a intrat în viața noastră ‎ticălosul ăsta înfiorător.
‎Pantofii!
‎Da…
‎Ridicol!
‎Bună!
‎Oamenii au grijă de păpuși ‎ca de copiii reali?
‎Da.
‎Vreau să ofer o păpușă…
‎O să vizitați multe țări și o păpușă…
‎va fi simbolul norocului ‎și al succesului călătoriei.
‎Cum să-i spunem?
‎M-am gândit.
‎Ție ți-am spus Jack, ‎după numele tatălui meu,
‎dar am regretat mereu ‎că n-am respectat planul A.
‎Voiam să-ți spun Winston.
‎- Winston! ‎- Momentul mult așteptat!
‎Păpușa ‎luk thep.
‎- Salut! ‎- Suntem noii tăi tătici.
‎Tati și tataie, nu tătici. ‎Nu suntem împreună.
‎N-am vrut să fie confuz.
‎Tu o să fii primul, cum se zice.
‎- O să am grijă de el. ‎- Bună, Winston!
‎Tati e aici!
‎N-am văzut ceva mai aiurea!
‎Te rog, nu-l speria!
‎Vrei să-l ții? Nu vorbi, doar ține-l!
‎Nu vorbim!
‎Ce băiat bun!
‎Bine, Winny! Haide!
‎- Mulțumim! ‎- Ieșim!
‎Hai cu bunicul!
‎- Ce ciudat! ‎- Frumos!
‎E la fel de ciudat.
‎Ba a fost frumos.
‎Știi că doamna flirta cu mine?
‎- Da. ‎- Era foarte…
‎Avea și ea o păpușă și flirta cu tine
‎prin intermediul păpușii.
‎Ce zi ciudată!
‎Recunoaște că Winston e înfricoșător!
‎Nu e înfricoșător, e dulce!
‎E înfricoșător!
‎Parcă e dintr-un film de groază!
‎- Prostii! ‎- Serios!
‎Uite! O să-ți dovedesc.
‎A trebuit doar să schimbăm muzica.
‎O să vezi cât de înfricoșător e.
‎Te gândești mult la moarte?
‎Moartea e ceva oribil, frate!
‎Cartea asta arată că aveți un blestem.
‎- Un blestem? ‎- Da.
‎Nu știam că așa a murit bunica.
‎Nu mai vorbi cu păpușa! E ciudat!
‎Nu e o păpușă! E Winston!
‎Tati e aici!
‎- Înfricoșător! ‎- „Hallowinny”?
‎„Hallowinny”.
‎La experiența asta, ‎cel mai mult mi-a plăcut,
‎după ce am făcut-o atâta timp,
‎să te văd cât de mult
‎ai devenit mai dispus ‎să încerci experiențe noi.
‎De exemplu, în primul sezon,
‎îmi amintesc
‎că aveam o scenă ‎în care trebuia să mergem cu caiacul,
‎iar tu…
‎nu voiai să-ți dai jos sacoul.
‎Am stat ore întregi ‎să te convingem să-l scoți.
‎În primul sezon.
‎În sezonul al patrulea te-am îmbrăcat
‎în femeie,
‎pe scenă, într-un bar.
‎Cred că asta e dovada
‎că ai reușit să-ți deschizi mintea.
‎Nu mi-am deschis mintea. ‎Mi-ai distrus tu spiritul!
‎La final mă gândeam: ‎„Ce sens are să mă opun?
‎Hai să terminăm odată!”
‎Și apoi a început să-mi placă.
‎Da.
‎Clovnii și tot ce am mai făcut…
‎Clovnii.
‎- A fost un moment important. ‎- Da
‎Erai speriat de ei.
‎N-aș zice că eram speriat.
‎Hai să vedem!
‎Festivalul clovnilor din Odesa.
‎Festivalul culminează ‎cu o paradă prin oraș.
‎Tata a avut ocazia să-și înfrunte fricile.
‎Deloc surprinzător…
‎Tati!
‎…nu vrea să apară pe cameră.
‎Unde e?
‎Tati!
‎Michael!
‎Uite-l! E acolo!
‎Ce mama dracului fac aici?
‎E un coșmar!
‎Nu știu cum m-am lăsat convins!
‎- Tată, fă cu mâna! ‎- Nu!
‎- Nu vreau! ‎- Sperii copiii!
‎- Nu-i sperii. ‎- Ba da!
‎Le-am făcut cu mâna cât am putut de mult.
‎Mai fac o dată și gata!
‎Nu ca regina, ca un clovn. Distracție!
‎Doar tata putea transforma o paradă ‎a clovnilor într-un cortegiu funerar.
‎Cred că experiența aia ți-a prins bine.
‎Mi-a plăcut la nebunie să fiu clovn.
‎În cele din urmă, cariera ta…
‎Nu zic că așa o să fie, ‎dar ai putea cu ușurință
‎să intri în lumea ‎programelor pentru copii.
‎Petreceri de copii și altele…
‎Crezi că experiența cu clovnii din Odesa
‎te-a ajutat să scapi de frică?
‎De ce spui că mă tem de clovni?
‎Nu mă tem de clovni.
‎- Deci nu te mai temi de clovni? ‎- Nu.
‎Drăcie!
‎Nu pot să cred că ai făcut asta!
‎La vârsta mea!
‎Sincer, e cam periculos.
‎- Ar trebui să ai grijă. ‎- Nu te teme.
‎Am verificat, au defibrilator la recepție.
‎Mulțumesc, dle Froggle.
‎Ai pus totul la cale, nu?
‎Da. E aici de 20 de minute.
‎Ești atât de rău!
‎Era acolo și când ai râs ‎de programele pentru copii.
‎L-ai supărat pe dl Froggle.
‎Acum plânge.
‎De fapt, lacrima aia e pictată.
‎Să trecem la experiențele urâte.
‎Cea mai urâtă amintire
‎din călătoria prin America.
‎Hilary Whitehall pe scenă…
‎cu Magic Mike.
‎A fost oribil! De acord cu tine.
‎Nu vreau să revăd clipul ăsta,
‎dar hai să-l vedem,
‎ca să ne amintim mai bine.
‎S-ar putea să mă afecteze.
‎Vrei să vii cu mine?
‎- Trebuie să plec. ‎- Nu!
‎- Unde te duci? ‎- Cu el.
‎Ce face?
‎Te simți bine?
‎Nu! Deloc!
‎Jack, a fost extraordinar!
‎Extraordinar!
‎Trebuie să beau ceva!
‎Vă simțiți bine? Să vă aud!
‎Da!
‎Ce ai de spus?
‎Din fericire, nu eram acolo. ‎Eu plecasem deja.
‎Dar acum, că am văzut…
‎Ce face mama ta?
‎Cea mai urâtă parte ‎e cea în care el se ridică,
‎iar ea se uită cu poftă…
‎- Da. ‎- La dotările lui.
‎Bine că n-a făcut asta cu mine!
‎Sincer să fiu, ‎dacă ai fi făcut ce a făcut el…
‎- Nu te-ai fi putut ridica. ‎- Nu.
‎Cel mai rău lucru este… ‎Îmi amintesc că după aceea
‎mama mi-a spus că s-a dus cu el
‎și mirosea a gel pentru dureri.
‎E un detaliu scârbos.
‎Și acum, când o să-mi amintesc ‎de momentul ăla,
‎o să-mi amintesc și de miros.
‎Nu știu cum e cu gelurile alea,
‎așa că nu știu cum e mirosul.
‎- Dar bănuiesc că nu e plăcut. ‎- Nu e.
‎- Nu. ‎- Nu.
‎Eu n-o dezgust pe mama ta.
‎Aș fi foarte îngrijorat dacă, ‎la un moment dat,
‎mama te-ar ruga să te dai ‎cu gel pentru dureri când vii în pat.
‎- O să țin minte. ‎- Să fii atent.
‎Dacă te roagă
‎să te strecori în niște pantaloni strâmți,
‎să te dai cu gel
‎și să pui niște…
‎R&B…
‎Mai bine refuză. O să știi ce vrea.
‎Tu nu ești Magic.
‎Hai să vedem altă amintire preferată.
‎E de când ai încercat ‎să parchezi o autorulotă
‎în fața Caesar's Palace din Las Vegas.
‎Cum adică am încercat?
‎Adică nu ți-a reușit.
‎Nu! Ai grijă!
‎- Ai grijă! ‎- Aici?
‎- Stop! ‎- Ce?
‎Frână! Scuze…
‎E bine așa?
‎- Ai blocat taxiurile. ‎- Ce e cu…
‎- Drăcia dracului! ‎- Unde mergem?
‎- Încetează! ‎- Ce? Nu vreau…
‎- Cheamă… ‎- Nu-mi place să fiu claxonat!
‎- Încetează! ‎- Taci!
‎- Încetează! ‎- Du-te dracu'!
‎- Tată! ‎- Ce?
‎- Doamne! Omorâți-mă! ‎- Ce facem?
‎- Cheamă pe cineva. ‎- Să trag frâna de mână?
‎Scuze, ne ajută un valet?
‎Am uitat unde e frâna. ‎O să opresc motorul.
‎N-o poți lăsa aici!
‎Tată, se mișcă! Frână!
‎Da…
‎- Doamne! Încetează! ‎- Unde e frâna?
‎- Frâna de mână! ‎- N-o găsesc!
‎- Asta e frâna! ‎- Da, acolo e.
‎Bine. O trag.
‎O trag…
‎Așa.
‎Să văd cum ai fi parcat-o tu!
‎Și astfel am ajuns ‎la altă scenă preferată a mea
‎din călătorii.
‎Și anume
‎când eram pe drum…
‎Conduceam…
‎„Conduceam”? Cum adică?
‎- Pe drum. ‎- Nu știi să conduci, Jack!
‎Adică noi…
‎- Doar nu crezi că poți conduce! ‎- Nu.
‎- Știu că nu pot. ‎- Doar eu am condus în serialul ăsta!
‎Așa că nu începe cu: „Ne-am plimbat…”
‎- Tu n-ai condus deloc! ‎- Am înțeles. Eu nu conduc.
‎Hai să ne uităm
‎la clipele petrecute la volan.
‎Petrecute de tine la volan. ‎De mine, ca pasager.
‎Tati, uite!
‎Ce faci?
‎Am mâncat un Cheeto cu piciorul.
‎E scârbos!
‎Parcă aș avea ‎un copil de grădiniță în mașină!
‎Ce mănânci acolo?
‎Lamington Finger.
‎- Un desert clasic australian. ‎- Pare scârbos!
‎- Lamington Finger? ‎- Da.
‎Parcă ar fi ceva de la școală.
‎Dl Lamington, profesorul de geografie
‎și degetul lui…
‎Scârbos!
‎- Vrei să-ți dau un Lamington Finger? ‎- Nu, mulțumesc.
‎Ia o alună!
‎Vrei o alună?
‎Nu prea…
‎Drăcie…
‎E…
‎Da, scuze. Au wasabi pe ele.
‎E dezgustător!
‎Ce mama dracu' e asta?
‎- E o… ‎- Te omor!
‎- O alună cu wasabi. ‎- Te omor cu mâna mea!
‎E cel mai dezgustător lucru ‎pe care l-am mâncat în viața mea!
‎Parcă a ieșit din fundul tău!
‎- Recunoaște, Jack. ‎- Da?
‎Ești foarte enervant în mașină.
‎Eu aduc bucuria drumului.
‎Ridic energia în mașină.
‎Bine.
‎Și fac timpul să zboare.
‎Unul dintre cele mai apreciate lucruri ‎din acest serial
‎e expresia pe care o tot spui tu.
‎- Nu spun ceva anume. ‎- Ba da.
‎„Du-te dracu'!”
‎- Nu fi ridicol! ‎- Serios!
‎Asta spui mereu!
‎- Asta tot spun eu? ‎- Strigă lumea la tine pe stradă!
‎Sper că le place serialul. ‎Recunoaște că înjuri cam mult!
‎Nu e adevărat!
‎- Ba da! Ca un marinar! ‎- Nu!
‎- Înjuri în stânga și în dreapta!
‎- Peste tot! ‎- Minți!
‎- Înjuri mereu! ‎- Nu e adevărat!
‎- Ba da! ‎- Nu!
‎Înjuri mult. Înjuri mereu!
‎- Nu înjur mereu! ‎- Ba da!
‎E o minciună, drăcia dracului! Bine?
‎Să ne uităm la montaj?
‎Ce dracu' e aia?
‎Ce face copilul ăsta? Du-te dracu'!
‎Du-te dracu'!
‎Ce mama dracu'?
‎La dracu'!
‎Pune dracu' mâna pe volan!
‎Al dracu'!
‎Lasă dracu' prostiile!
‎Taci dracu'!
‎Du-te dracu'!
‎Ce dracu' caut aici?
‎Drăcie!
‎E ca un pui, la dracu'!
‎Prostiile dracului!
‎Nu, la dracu'!
‎Unde dracu' ai fost?
‎Ce dracu' e aia?
‎Al dracu'!
‎La dracu'!
‎Drăcie!
‎Te iubesc!
‎Du-te dracu'!
‎De 55 de ori. Nu că a numărat cineva.
‎- Îți ceri scuze? ‎- Da, îmi cer.
‎- Poate s-a simțit cineva ofensat. ‎- Îmi cer scuze celor…
‎…care s-au simțit ofensați.
‎Dar…
‎din când în când,
‎o să mai scapi câte una.
‎- Îți scapă? ‎- Da.
‎Ne apropiem de finalul acestei
‎călătorii prin amintiri
‎și voiam să ne reamintim
‎că ne-am…
‎distrat când am filmat.
‎Da. Am râs mult.
‎Unu, trage cu tunu'!
‎Nu le-a plăcut asta cu numărul unu.
‎Scuze…
‎Trebuie neapărat să mă cac!
‎Da, e în spate…
‎Trei sute de metri.
‎Tu ai fost, Michael?
‎Da, a fost șoldul meu.
‎L-ați auzit când s-a rupt.
‎Când eram mic, ‎făcea un truc magic de ziua mea…
‎Scotea o sticlă mare de votcă
‎și făcea conținutul să dispară.
‎- E o glumă? ‎- Minți!
‎Sunt în jocul ăsta de mult. ‎Păsărica mă ține tânăr!
‎Păsărica te ține tânăr, băiete!
‎Așa, iubitule!
‎Cum se spune în galeză la „idiot”?
‎Idiot.
‎Scuze!
‎Mi-a ieșit înghețata pe nas.
‎Au fost cinci ani minunați!
‎- Incredibili! ‎- Da.
‎- Am râs mult. ‎- Da.
‎Astea sunt momentele mele preferate.
‎Când râdeam
‎în diverse situații.
‎Dacă erau nepotrivite, cu atât mai bine.
‎De acord!
‎Cea mai frumoasă perioadă din viața mea…
‎Ultimii cinci ani.
‎Da?
‎Pentru că i-am petrecut cu tine.
‎Mike își suflecă mânecile. Mike bea bere.
‎Jack îl iubește pe Mike.
‎Am stat atât de mult timp cu tine… ‎A fost extraordinar.
‎Nu-mi amintesc ‎să mă fi distrat atât de bine
‎în atâtea ocazii.
‎Te bagi
‎în lucruri în care nimeni de vârsta ta ‎nu s-ar băga.
‎Sunt mereu impresionat
‎și fascinat ‎de capacitatea ta de a face asta.
‎Mulțumesc!
‎Mulțumesc că faci asta!
‎Știu că suntem norocoși ‎că putem face asta.
‎Sunt norocos.
‎Și eu sunt foarte norocos.
‎Ne-am distrat minunat.
‎Vom mai face și alte lucruri împreună, ‎dar gata cu călătoriile.
‎Ai fost bun, Jack!
‎Extraordinar!
‎- Noroc! ‎- Te iubesc!
‎Te iubesc!
‎Amintiri fericite…
‎M-ai făcut să plâng.
‎E ceva rar la mine.
‎Nu știam că ai glande lacrimare.
‎Credeam că sunt blocate.
‎- Mulțumesc. ‎- Chiar plânge!
‎Mă rog…
‎E prima oară, ‎de când a plecat Margaret Thatcher!
‎Ridicol!
‎- Cine știe ce ne rezervă viitorul? ‎- Nu, s-a terminat.
‎- Da? Bine. ‎- Da…
‎Tot n-ai învățat cum se face…
‎Scuze…
‎Nu chiar, dar…
‎- Așa mi-a venit. ‎- Gândul contează.
‎- Tată, mai am o surpriză. ‎- Da?
‎Serialul a început cu mine ‎plimbându-te prin Hanoi cu un tuk-tuk.
‎Îmi amintesc. Era să mor de frică.
‎Ei bine, o să mai mori o dată.
‎Pentru că
‎o să se termine cum a început.
‎Ne întoarcem în Vietnam?
‎Nu, te duc acasă în tuk-tuk.
‎Ce bine!
‎- Hai afară! ‎- Hai!
‎Bine…
‎Terminăm cum am început.
‎- Mergem spre apus… ‎- Minunat!
‎În preferatul tău!
‎Ia te uită!
‎Un tuk-tuk.
‎În spate. E și un covoraș pentru genunchi, ‎dacă ți se face frig.
‎- Gata? ‎- Da.
‎Drumul pitoresc, ‎sau mergem direct la azil?
‎Foarte amuzant!
‎Hai să parcurgem un drum scurt.
‎Nu cred că o să fii în stare.
‎Scuze!
‎Da, bine!
‎- Am un bătrân! ‎- Scuze!
‎Ce faci?
‎E un haos!
‎Cred că cel din Thailanda avea motor.
‎Drăcie!
‎Așa!
‎AU TRĂIT FERICIȚI ‎PÂNĂ LA ADÂNCI BĂTRÂNEȚI
‎- E drăguț. ‎- Te descurci bine.
‎APROAPE FERICIȚI…
‎- Scuze! ‎- Ai grijă!
‎Rahat!
‎Scuze!
‎- Ai lovit o mașină! ‎- Știu!
‎- Du-te dracu'! ‎- Scuze!
‎Scuze!
‎Doamne!
‎Ai grijă!
‎Am îndoit mașina?
‎- E în regulă. ‎- Nu cred, din fericire.
‎Frumos, ușor…
‎Ne plimbăm prin oraș.
‎Mai bine chemam un Uber.
‎Subtitrarea: Mihai Crăciun