ORIGINALNA NETFLIXOVA SERIJA
ISPRED KINA NEGDJE U LONDONU
Zdravo.
Zagrljaj?
Ne, ne bi išlo.
Jesi li uzbuđen?
Najbolji trenuci.
Prisjetit ćeš se svih najboljih trenutaka ove serije.
Jedva obuzdavam uzbuđenje.
Tijekom pet godina imali smo nevjerojatne doživljaje…
Živjeli.
-To je dobro. -Dobro.
…posjetili smo 14 zemalja…
Ovdje sve vrvi od prokletih Talijana.
…od suhih pustinja
do snježnih planina…
Priznajem, impresivno je.
O, moj Bože.
-Tatice. -Ne.
Treće pravilo?
Ne udaljavaj se previše od javnog WC-a.
…prevalili smo 85 000 kilometara
na četiri kontinenta…
Zašto nismo normalno letjeli?
Jer je ovako pitoresknije.
…uz uzbuđenja…
Otac ti je duhovitiji.
Ne, hvala.
…i nezgode…
Pas mater!
-Imam ga! -To!
-Mogu to prijeći? -Ne!
…neprobijanje budžeta…
Je li ovo hotel? Siguran si?
Neću spavati ovdje.
Ja sam Jack.
Ovo je moj otac, Michael.
-Pardon. -Što?
Nema šanse.
…i čisti luksuz.
Pas mater.
I uživali smo u svakom trenutku.
Da, vrlo smiješno.
Ne žvalite se!
Znaš koliko uživam u tvom društvu.
A vidim da se mamica dobro slaže s Valeriom.
Korisno bi ga bilo imati po kući.
Ovo je za tebe zacijelo drugi dom,
prazna dvorana.
Ne.
Ton ove emisije je toplina, u redu?
-Ovo je sjetno prisjećanje. -Dobro.
Stoga, manje toga. Već kvariš atmosferu.
Prestani me bedirati.
Što?
Bedirati. Uništavati raspoloženje.
-Dobro? -Da.
Kod putovanja, uvijek su jednako bitni
ljudi koje upoznaš kao i mjesta koja vidiš.
Sasvim se slažem.
Sretosmo divne ljude,
a znam koliko voliš upoznavati nove ljude.
Dobiješ priliku prvi put ih uvrijediti.
Tko su tvoji…
Najdraži
likovi?
Stewart.
Svidio mi se Stewart.
Nismo sreli nijednog Stewarta.
-Jesmo. -Misliš onog tipa u vlaku?
-Da. -U redu.
On je bio stjuard.
-Već smo to prošli. -Znam, no bio je sjajan.
Kažeš da je bio sjajan, a doslovno si mu
uputio jednu rečenicu u kojoj si ga nazvao pogrešnim imenom.
Da, no bio je vrlo dobar stjuard.
Pa, osvježimo sjećanje na taj trenutak
kad si se pobratimio
s nasumičnim stjuardom
u vlaku u Tajlandu.
-Zvao se Stewart. -Ne!
-Nije se zvao Stewart. -Jest!
Pardon, gospodo.
Ovo je vaša kupaonica.
Ondje su alkoholna pića,
a ondje kanta s ledom.
Ja sam vaš stjuard.
U slučaju ikakvih problema,
pritisnite onaj gumb da me pozovete.
Hvala puno, Stewarte. Drago mi je.
-Koji dragi čovjek. -„Stewart”?
-Stjuard. -Rekao je Stewart.
Rekao je stjuard, a ne Stewart.
Izgleda ti kao Stewart?
Mislio si da se zove Stewart?
Oprosti, mislim…
Otkud da znam?
Rekao si „Stewart”, a on nije ušao
i rekao, „Ne zovem se tako.”
Imao je bedž s imenom.
-Pročitao sam ga. -Koje je?
-Nije Stewart. -Što je pisalo?
Ne… Iskreno, ne mogu se sjetiti.
Prošlo je pet godina,
a sreli smo ga na pet sekundi.
Pa, možda se nije zvao Stewart.
Da se doista i zvao Stewart,
ne bi se valjda predstavio s „Ja sam vaš Stewart”?
To je previše prisno.
Možda je samo htio biti ljubazan.
„Ja sam vaš Stewart.”
Često se tako predstavljaš?
Što, „Ja sam vaš Michael”?
Ne, no govorio je stranim jezikom.
Očito mu nije bilo lako.
Možda jedan od najčudnijih
susreta s ljudima na našim putovanjima
bio je
kad smo slučajno naletjeli na Stevena Seagala.
Sjećaš se?
Da. Mislim, nisam nikad čuo za njega.
-Hoćemo pogledati? -Da.
Pogledaj. Ondje. Nemoj preočito.
To je doista on, zar ne?
Da, izgleda kao on.
Moram ga pozdraviti.
Moram upoznati Stevena Seagala.
Zdravo.
G. Seagal.
-Ja sam Jack. Vaš veliki obožavatelj. -Drago mi je.
Drago mi je. I ja sam odsjeo u hotelu.
Da, obožavam vaš opus.
-I ja sam glumac. -Stvarno?
Ovo je moj tata. Tatice?
-Snimam seriju s njim. -Još ga zoveš tatice?
-Molim? -Još ga zoveš tatice?
Pa… Da.
Tatice, ovo je Steven Seagal.
A, g. Seagal. Čast mi je upoznati vas, gospodine.
-Mogu vas još nešto pitati? -Naravno.
-Znam da ste zen-majstor. -Aha.
Koja je bit zena?
Steven Seagal me bacio u jezerce.
Samo je otišao?
Htio sam mu stisnuti ruku i zahvaliti mu.
Našao sam.
Koja je bit zena?
Uroniti u njega.
Zato me bacio.
Mogao je to samo reći.
Kojeg li čudnog iskustva! G. Seagal.
Idući dan nazvao nas je njegov menadžer i pitao
bismo li s njime
na ručak.
Da, ručak.
A ručak je bio neobičan jer nije ništa jeo,
rekao je, „Ne ručam, ne jedem ručak.”
Sjećam se da je za ručkom razgovarao s tobom o aikidu.
Ti si samo iz pristojnosti postavljao pitanja,
a on ti je vrlo detaljno objašnjavao
kako razoružati nekoga tko na tebe juriša sa samurajskim mačem.
Tako je. Sjećam se toga.
A ti si samo kimao glavom,
kao da misliš, „Da, to su vrlo korisne informacije,
gospodine Seagal.”
„Imat ću to na umu idući put kad budem
u šoping-centru u Putneyju
i netko me napadne mačem.”
-Ili u Kazališnom klubu. -Da.
Je li ti još tko bio posebno drag?
Oduševio me…
Porky.
-O, Porky, da. -Sjećaš se Porkyja?
Bio je nevjerojatan.
Vozili smo Comptonom.
I on mi je stalno
govorio da sam OG, a ja…
Mislio sam da je to pomalo neuljudno,
jer sam mislio da to znači penzioner
i pomislio sam, „Pa, dobro, nisam više mlad,
no ne moraš stalno
govoriti za mene
da sam OG.”
-A to, naravno, nije značilo to. -Ne.
-Originalni gangster. -Da.
Ferplej. Poštuj igru.
Nećeš ništa učiniti?
-Da. -Otpilit ćeš brata?
Samo je trebaš
lupnuti.
Dobro, pogledajmo insert.
-OG, jesi li dobro? -OG?
-Što? -Jesi li dobro?
Da, vrlo sam dobro.
Kažem ti OG, a ti kažeš, „Što?”
Oronuli grintavac.
Ne, originalni gangster.
-Originalni. -Da.
Nosiš to odijelo s ružičastom kravatom.
Što?
Ne igraš ti igrice, OG, jebote.
Visoko dižeš ljestvicu.
Sviđa mi se ovaj lik.
I poštovanje, koje ne dobivam od tebe.
Nikada.
Ti si sitna riba. No sad si s velikim facama, kužiš?
OG i ja smo uz tebe.
Brinut ćemo se za tebe, mali.
Veliki sam obožavatelj gangsta rapa.
O, je li?
-Oduvijek sam želio… -Gangsta rap?
-Volim gangsta rap. -Svašta.
Obožavao si Spice Girls.
Mislim, što je sve…
Nisam obožavao Spice Girls.
Imao si svu njihovu glazbu, plesao si po sobi na Spice Girls.
Tata ti spustio!
Obožavao si Spice Girls.
Obožavao sam rap. Imao sam album Big Puna
i album N.W.A.-a, Eminemov album.
Najdraža gangsta rap pjesma?
Sviđa mi se…
Dugo ti treba da se sjetiš.
Dr. Dre…
Millennium.
Ne, to je Will Smith. Kvragu.
Živjeli, momci.
Živjeli.
Živjeli, gospodo.
-Da, gospodine, OG. -Naiskap.
Da, gospodine.
Što pijete kod vas?
Prilično volim
špricer od bijelog.
Slušaš Spiceice i piješ bijelo vino?
Da, dabome.
Koji divan čovjek.
Zapravo je prilično tužno.
Porky, nažalost, više nije s nama.
-Stvarno? -Da.
Nažalost, preminuo je.
-Ne. -Da, jest.
To je baš tužno, jer doista mi je bio drag.
Pa sam mislio da bismo mogli nazdraviti…
O, lijepo.
…Porkyju, koji je preminuo.
Lijepo.
Odsutni prijatelji.
Porky.
Za tebe.
-Bog te blagoslovio. -Blagoslovio.
Mislim, bilo bi prikladnije smotati džoint
i zapaliti ga njemu u čast.
Mislim da ćemo ostati na pjenušcu, u redu?
Pljugicu kradomice?
On bi to htio.
U redu.
Naravno, na samom početku naših putovanja upoznao si nekoga
tko je zadržao posebno mjesto u tvom srcu.
Misliš na
svoju majku?
-Mislim na Winstona. -Winstona!
Tako je, da.
Doživljavam ga poput sina kojeg nisam imao.
-Kužiš? -Kako to misliš, „nisi imao”?
Imao si sina.
-Imaš dva sina! -Da.
Ali,
ima u njemu nešto doista posebno.
-Aha. -Drukčije.
On je lutka, to je drukčije.
Spava u krevetu s tobom i mamom?
Ne sad.
Kažeš, „ne sad”? Spavao je?
Pa, očito kad je bio mlađi.
No ne i sad.
Isuse.
Pa, podsjetimo se
kako je jezivi mali gad došao u naše živote.
Cipele.
O, da.
Svašta.
Zdravo.
Ljudi se brinu za ove lutke kao da su djeca?
Da.
Želim da i vi imate svoju lutku.
Idete u niz zemalja i budete li imali lutku sa sobom,
ona će biti simbol dobre sreće na vašem putovanju.
Kako da ga nazovemo?
Razmišljao sam o tome.
Ti si Jack jer se moj otac zvao Jack,
no uvijek mi je bilo žao što se nisam držao plana A
i nazvao te Winston.
Ah.
-A, Winston. -I trenutak koji ste čekali.
Ovo je vaša luk thep lutka.
-Bok. -Upoznaj svoje nove tate.
Tatu i djeda, ne dva tate.
Mi nismo par.
Nisam ga htio zbuniti.
Možeš ga prvi držati.
-Pazit ću na njega. -Zdravo, Winstone.
Evo tatice.
To je bilo doista jezivo.
Nemoj ga plašiti, molim te.
Hoćeš ga držati? Bez onakvog glasa.
Nema kakanja.
Dobar dečko.
Dobro, Winny, idemo.
-Hvala. -Idemo van.
Dođi s djedom.
-Strašno čudno. -Slatko.
Nije ništa manje čudno.
Ne, bilo je slatko.
Sjećaš se gospođe koja je flertala?
-Doista jest. -Bila je vrlo…
Jer imala je lutku i nekako je flertala s tobom
kroz svoju lutku, da.
To je bilo baš čudno popodne.
Priznaj da je Winston jeziv.
Nije jeziv, sladak je.
Jeziv je.
Kao da je izašao ravno iz horora.
-Glupost. -Jest!
Gle, dokazat ću ti.
Samo malo promijenimo glazbu
i vidjet ćeš koliko je jeziv.
Često razmišljaš o smrti?
Smrt je grozna stvar, stari.
Ova karta pokazuje da ste ukleti.
-Uklet? -Da.
Nisam znao da mi je baka tako umrla.
Ne razgovaraj s lutkom. Čudno je.
Nije lutka, to je Winston.
Evo tatice.
NOĆ WINSTONA
-Jezivo. -„Noć Winstona”?
„Noć Winstona.”
Jedna od stvari koje su mi bile najdraže u ovome,
nakon toliko vremena,
to je što sam gledao kako si postajao sve više
spreman prepustiti se nekim od tih iskustava.
Na primjer, u prvoj sezoni,
sjećam se
da smo snimali scenu u kojoj smo cijeli dan bili u kajaku,
a ti
nisi htio skinuti sako.
I sjećam se da sam te satima nagovarao da ga svučeš.
U prvoj sezoni.
Do četvrte sezone već si bio
odjeven kao žena…
Na pozornici gej bara.
A mislim da to pokazuje
koliko si uspio proširiti vidike.
Mislim da nisam proširio vidike. Slomio si mi duh.
Na kraju sam pomislio, „Čemu se opirati?”
„Obavimo to i gotovo.”
I kako sam krenuo, sve sam više uživao.
Da.
Bili su to klaunovi i sve drugo što smo radili.
Klaunovi.
-To je bio vrlo važan trenutak. -Da.
Pa bojao si se klaunova.
Ne bih rekao da ih se bojim.
Pa, pogledajmo
festival klaunova u Odesi.
Cijeli festival kulminira paradom kroz grad.
To je prilika za mog oca da se suoči sa svojim strahovima.
Ne iznenađuje…
Tatice?
Malo zazire od kamere.
Gdje je on?
Tatice?
Michael!
Vidim ga. Ondje je.
Koji kurac radim ovdje?
Ovo je prava noćna mora.
Ne znam kako sam se dao nagovoriti.
-Tatice, možeš mahnuti? -Ne.
-Neću. -Plašiš djecu.
-Ne plašim djecu. -Plašiš.
Mahao sam im koliko mogu podnijeti.
Mahnut ću još jednom i to je to.
Ne kao kraljica, kao klaun. Zabavno.
Jedino moj otac od parade klaunova može napraviti pogrebnu povorku.
No tebi je to sigurno bilo dobro iskustvo.
O, sjajno. Uživio sam se u ulogu klauna.
Jer, u konačnici, tvoja karijera,
ne kažem da hoće, no lako bi te mogla odvesti
u svijet dječje zabave.
Znaš, dječje proslave, takve stvari.
Misliš da ti je Festival klaunova u Odesi pomogao
prevladati strah od klaunova?
Ne znam zašto ponavljaš da se bojim klaunova.
Ne bojim se klaunova.
-Znači više se ne bojiš klaunova? -Ne.
O, pas mater.
Ne mogu vjerovati da si to učinio.
U mojoj dobi.
Vrlo opasno u tvojoj dobi.
-Da, treba biti oprezan. -Bez brige.
Pitao sam, imaju defibrilator na recepciji.
Hvala, g. Žabac.
Sve si to isplanirao?
Da. Čekao je ondje 20 minuta.
Baš si pokvaren.
Bio je ondje dok si pljuvao zabavljače za djecu.
Povrijedio si g. Žapca.
Sad otraga plače.
Zapravo, mislim da mu je suza naslikana.
Prijeđimo na naša najgora iskustva.
Moje najgore sjećanje
s putovanja u Ameriku?
Hilary Whitehall na pozornici
i Magic Mike.
O, to je bilo grozno. Da, slažem se.
Mislim, ne želim opet vidjeti tu snimku,
no pokažimo je
da osvježimo pamćenje.
Mislim da bi me ovo moglo pogoditi.
Hoćete li doći sa mnom?
-Moram ići. -Ne, ne.
-Kamo ideš? -S njim.
Što to radi?
Oh.
Hej, jesi dobro?
Ne, nisam nimalo dobro!
Jack, bilo je nevjerojatno!
Nevjerojatno!
Sad mi treba piće.
Zabavljamo li se? Da čujem „itekako”!
Itekako!
Što imaš reći na to?
Srećom, nisam bio prisutan. Već sam bio otišao.
No sad kad to vidim, mislim,
što je tvojoj majci?
Znaš, najgori je trenutak kad se on uvija,
a ona onako žedno gleda…
-Da. -Njegovu stvar.
Hvala Bogu što to nikad nije sa mnom radila.
Iskreno, kad bi ti napravio takav pokret,
više ne bi ustao.
Najgore je to što se sjećam da mi je,
poslije,
mama rekla da je, kad se popela,
taj muškarac mirisao na kremu Deep Heat,
a to je baš odvratan detalj.
A također, sad uz to grozno sjećanje
vežem i grozni miris.
Ne poznajem baš Deep Heat,
pa baš i ne znam kako miriše.
-No valjda nije ugodno. -Nije ugodno.
-Ne. -Ne.
Nije razgovarala sa mnom o tome.
Jako bih se zabrinuo da u nekom trenutku
mama zatraži da staviš malo Deep Heata prije odlaska u krevet.
-Imat ću to na umu. -Pripazi na to.
Ako te zamoli
da navučeš vrlo uske traperice,
namažeš se Deep Heatom
i pustiš malo…
R&B glazbe,
samo reci, „Ne, Hilary, znam što smjeraš.
Ovaj Mike nije magičan.”
Pogledajmo još jedno sjajno sjećanje.
Kad si pokušao parkirati kamper
ispred Caesars Palacea u Las Vegasu.
Zašto, „pokušao”?
Pa, nisi baš uspio.
Ne, oprezno.
-U redu, oprezno. -Ovdje negdje?
-Stani! -Što?
Koči! Koči! Oprostite.
Je li dobro?
-Ne, blokirao si sve taksije. -Što se dogodilo svim onim…
-O, jebem ti sve. -Što se događa?
-Prestani! -Što? Ne želim da ljudi…
-Pozovi nekoga… -Mrzim ljude koji mi trube.
-Prestani! -Šuti!
-Prestani. -Odjebi!
-Tatice! -Što?
-O, moj Bože, ubij me sad. -Što ćemo onda?
-Neka ti netko pomogne. -Da povučem ručnu?
Oprostite, može li nam netko pomoći?
Zaboravio sam kako funkcionira. Isključit ću je.
Ne možemo ga ostaviti.
Tatice, idemo unatrag! Koči!
U redu.
-Bože. Tatice, prestani. -Gdje je kočnica?
-Povuci ručnu. -Ne mogu naći jebenu kočnicu!
-To je ručna. -O, da, evo je.
Oprosti, ja ću.
Ja ću.
Eto.
Da vidim tebe kako parkiraš to čudo.
Ovo je lijep uvod za još jednu od mojih omiljenih tema
s naših putovanja.
A to je
vrijeme koje smo proveli na cesti.
Kad smo vozili.
Kako to misliš, „smo vozili”?
-Na putovanju. -Ti ne znaš voziti, Jack.
Mislio sam „mi”, ne…
Ne misliš valjda da znaš voziti?
Ne. Samo sam ja vozio u seriji, u redu?
Stoga bez ovoga „O, kad smo vozili po…”
-Jer ti nisi nimalo vozio. -Kužim, ja ne vozim.
Pogledajmo
vrijeme koje smo proveli za volanom.
Koje si ti proveo za volanom, a ja kao suvozač.
Tatice, gle.
Što to radiš?
Upravo sam pojeo flips iz stopala.
Odvratno.
Kao da imam jebeno dijete u autu.
Što to jedeš?
Lamingtonov prstić.
-Australska klasika. -Zvuči odvratno.
-Lamingtonov prstić? -Da.
Zvuči kao nešto u školi.
G. Lamington, profesor geografije
i ono što je radio svojim prstom.
Doista grozno.
Da ti uvalim Lamingtonov prstić?
Ne, hvala.
Tatice, uzmi oraščić.
Hoćeš oraščić?
Zapravo ne…
Isuse…
To je…
Jebemti, oprosti. S wasabijem su.
Odvratno je.
Koji je to kurac bio?
-To je… -Ubit ću te.
-Kikiriki s wasabijem. -Tako ću te ubiti.
Nkad nisam pojeo nešto odvratnije.
Okus je kao da si ga posrao.
-Moraš priznati, Jack… -Da?
Užasno si naporan u autu.
Unosim vibru u putovanje.
Podižem energiju u autu.
A tako, u redu.
Tako vrijeme samo leti.
Naravno, jedna od najslavnijih stvar iz ove serije
tvoja je krilatica.
-Nemam krilaticu. -Imaš.
„Odjebi.”
-Ne budi smiješan. -Jest.
Tvoja krilatica.
-To mi je krilatica? -Ljudi ti je izvikuju na ulici.
Bar mislim da je tako.
Moraš priznati da dosta psuješ.
Nije istina.
-Kao kočijaš. -Ne psujem.
-Jebeš svima sve po spisku.
-Lavina psovki. -Lažeš.
-Svaka druga riječ… -Nije tako.
-Jest! -Nije istina.
Da, mnogo psuješ. Psuješ cijelo vrijeme.
-Ne psujem cijelo vrijeme. -Da, psuješ.
To nije jebena istina, u redu?
Pogledajmo montažu.
Koji je kurac montaža?
Što radi to dijete? Odjebi.
Odjebi.
Koji kurac?
Pas mater!
Drži jebeni volan!
Jebeni malac.
Ne zajebavaj se.
Začepi, jebote!
Odjebi!
Koji kurac radim ovdje?
Jebote.
To je samo veliko, jebeno pile.
Jebeni didžeridu.
Nema jebene šanse.
Gdje si bio, jebote?
Koji je to kurac?
Jebote.
Pas mater!
Pas mater.
Volim te.
Odjebi.
Pedeset pet psovki. Nije da itko broji.
-Hoćeš se ispričati? -Oprosti.
Svakome koga si povrijedio.
Iskreno se ispričavam svakome
koga sam povrijedio.
Ali
jasno, povremeno,
čovjek će opsovati.
-Izleti ti mala psovka? -Da.
Približavamo se kraju
ove rekapitulacije
i samo sam nas htio na kraju podsjetiti
da smo se
zabavljali dok smo snimali.
Jesmo. Sjajno smo se zabavljali.
U dupe ti sjeda, broj jedan.
To im se nije svidjelo.
Oprostite,
doista moram srati.
Da, otraga je…
300 metara.
To si bio ti?
Ode mi kuk.
Bar si ga čuo kako odlazi.
Kad sam bio mali, na rođendan bi mi izveo opsjenarski trik.
Izvadio bi veliku bocu votke
i učinio da sadržaj nestane.
-To je šala? -Potpuna laž.
Dugo sam bio igrač, OG. Znaš, od pice sam ostao mlad.
Od pice jebač ostaje mlad, momče.
Hajde, dušo, hajde!
Kako se na velškom kaže „idiot”?
Idiot.
Oprosti,
sladoled mi je ušao u nos.
Pa, imali smo predivnih pet godina.
-Bilo je nevjerojatno. -Jesmo.
-Bilo je strašno zabavno. -Da.
A to su mi bili najdraži trenuci,
kad samo umirali od smijeha
u raznim situacijama.
Što neprikladnije, to bolje.
Posve se slažem.
Bilo mi je to najbolje razdoblje u životu,
posljednjih pet godina.
Da?
Uglavnom zato što sam ih proveo s tobom.
Mike si zavrne rukave. Mike pije pivo.
Jack voli Mikea.
Bilo je sjajno provesti ovoliko vremena s tobom.
Pa, ne sjećam se da sam se ovako dobro zabavljao
u mnogo prigoda.
Baciš se
u stvari u koje se nitko tvojih godina ne bi bacio
i uvijek sam impresioniran
i zadivljen tvojom sposobnošću da to učiniš.
Hvala ti.
Hvala tebi. Hvala za sve ovo.
Svjestan sam koliko smo sretni što možemo ovo raditi.
Vraški sretni.
I ja sam vraški sretan.
Sjajno smo se zabavili.
Svašta ćemo još raditi zajedno, no nećemo više putovati.
Bio si tako dobar, Jack.
Nevjerojatno.
-Živio. -Volim te.
Volim te.
Vrlo lijepe uspomene.
Rasplakao si me.
To mi se rijetko događa.
Nisam ni znao da imaš suznice.
Mislio sam da su zarasle.
-Hvala ti puno. -On doista plače.
Nego.
Plačeš prvi put otkako je Margaret Thatcher izgubila vlast.
Glupost.
-Tko zna što donosi budućnost? -Ne, ovo je definitivno kraj.
-Je li? Dobro. -Da.
Još se nisi pomirio s time.
O, oprosti.
Ne sasvim, ali…
-Tako sam mislio. -Važna je namjera.
-Pa, imam posljednje iznenađenje. -Da?
Na početku serije vozio sam te ulicama Hanoija u tuk-tuku.
Sjećam se. Bilo je zastrašujuće.
Pa, pripremi se ponovno na strah,
jer serija će
završiti kako je i počela.
Što, vraćamo se u Vijetnam?
Ne, odvest ću te kući u tuk-tuku.
O, hvala kurcu.
-Hajmo van. -Hajmo.
U redu.
Završavamo kako smo i počeli.
-Odvest ćemo se u zalazak… -Sjajno.
…u tvom omiljenom prometalu.
Da, pogledaj ga samo.
Tuk-tuk.
Otraga imaš i mali pokrivač, pokrij si noge ako ti bude hladno.
-Spreman? -Da.
Hoćeš ljepšim putem ili ravno u starački dom?
Jako smiješno.
Hajmo relativno kratkim putem,
jer ne znam hoćeš li izdržati.
O, oprostite.
Da, dobro!
-Voziš starijeg gospodina. -Oprosti.
Što to radiš?
Ovo je potpuni kaos.
Onaj u Tajlandu imao je motor.
O, pas mater.
Sad jurimo.
I ŽIVJELI SU SRETNO…
-Lijepo je. -Da, dobro ti ide.
PA, UGLAVNOM SRETNO…
-Oprosti. -Oprezno.
O, sranje.
Oprostite.
-Udario si auto. -Da, znam.
-Odjebi! -Oprostite.
Oprostite.
O, Bože!
Oprezno.
Jesam li ulupio taj auto?
-U redu je. -Ne, mislim da nismo.
Krasna, lagana
vožnja kroz grad.
Trebao sam naručiti Uber.
Prijevod titlova: Janko P.