‏- סדרה מקורית של NETFLIX -
‏- שלום רחוב פורטובלו! -
‏- מחוץ לקולנוע, איפשהו בלונדון… -
‏שלום.
‏חיבוק?
‏לא, אני לא חושב.
‏אז אתה נלהב?
‏מופע "המיטב".
‏אתה תחיה מחדש ‏את הרגעים הגדולים מ"מסעותיי עם אבי".
‏אני בקושי מסוגל לבלום את התרגשותי.
‏היו לנו זמנים מדהימים בחמש השנים האחרונות.
‏לחיים. ‏-לחיים.
‏זה טוב. ‏-יופי.
‏ביקרנו ב-14 מדינות…
‏המקום הזה שורץ באיטלקים ארורים.
‏ממדבריות צחיחות
‏לפסגות הרים מושלגות.
‏אני חייב לומר שזה מרשים למדי.
‏אלוהים!
‏אבא! ‏-לא.
‏חוק מספר שלוש?
‏לעולם אל תתרחק יותר מדי משירותים ציבוריים.
‏נסענו יותר מ-85 אלף ק"מ,
‏לאורך ארבע יבשות…
‏למה לא יכולנו פשוט לטוס בצורה נורמלית?
‏כי זאת דרך יפה יותר.
‏עם ריגושים…
‏אבא שלך מצחיק יותר ממך.
‏לא, תודה.
‏ונפילות…
‏פאק!
‏תפסתי אותו! ‏-כן!
‏אני יכול לעלות מעל זה? ‏-לא!
‏עמידה בתקציב…
‏זה המלון? אתה בטוח?
‏אני לא ישן כאן.
‏אני ג'ק. זה אבא שלי, מייקל.
‏סליחה. ‏-מה?
‏אין סיכוי.
‏ויוקרה טהורה.
‏פאק!
‏ואהבנו כל רגע.
‏כן, מצחיק מאוד.
‏אתם מוכנים להפסיק להתמזמז, בבקשה? ‏-אתה יודע כמה אני נהנה מחברתך.
‏ואני רואה שאימא מסתדרת מצוין עם ולריו שם.
‏האמת שהוא יהיה מועיל מאוד בבית.
‏זה בטח כמו בית מחוץ לבית בשבילך,
‏להיות כאן באולם קולנוע ריק.
‏לא.
‏לפרק הזה יש נימה חמימה, אוקיי?
‏זאת העלאת זיכרונות מלאת געגועים. ‏-אוקיי.
‏אז פחות מזה, בבקשה. ‏אתה כבר גורר אותי למטה.
‏די להיות הורס שמחות.
‏הורס מה?
‏הורס שמחות. ספוג-כיף.
‏אוקיי? ‏-כן.
‏בטיולים, אני חושב שהעניין הוא תמיד
‏האנשים שפוגשים, ‏לא פחות מהמקומות אליהם נוסעים.
‏לא יכולתי להסכים יותר. ‏-ופגשנו כמה אנשים מדהימים.
‏ואני יודע כמה אתה אוהב לפגוש אנשים חדשים.
‏אתה זוכה בהזדמנות ‏להעליב אותם בפעם הראשונה.
‏מי היו הדמויות…
‏המועדפות עליך?
‏סטיוארט.
‏חיבבתי מאוד את סטיוארט.
‏לא פגשנו אף אחד בשם סטיוארט.
‏כן, פגשנו. ‏-אלוהים, אתה מתכוון לבחור ברכבת?
‏כן. ‏-הבנתי.
‏הוא היה דייל ברכבת.
‏כבר עברנו על זה. ‏-אני יודע, אבל חשבתי שהוא מדהים.
‏אתה אומר שחשבת שהוא מדהים,
‏כשלמעשה אמרת לו משפט אחד,
‏שבו טעית בשם שלו.
‏כן, אבל הוא דייל מצוין.
‏טוב, בוא נרענן את הזיכרון שלנו ‏בכך שנחיה מחדש את הרגע הזה,
‏שבו הפכת לחבר נפש של דייל אקראי
‏על רכבת בתאילנד.
‏ששמו סטיוארט. ‏-לא!
‏לא קראו לו סטיוארט. ‏-כן קראו לו!
‏סליחה, רבותיי.
‏זה חדר האמבטיה שלכם.
‏יש לנו אלכוהול שם, ושם יש דלי קרח.
‏אני הדייל שלכם.
‏אם יש לכם בעיות כלשהן,
‏אם תרצו לקרוא לי, ‏אתם יכולים ללחוץ על זה ולהתקשר.
‏תודה רבה, סטיוארט. נעים מאוד להכיר.
‏איזה איש נחמד. ‏-סטיוארט?
‏דייל. ‏-הוא אמר סטיוארט!
‏הוא אמר דייל, לא סטיוארט.
‏הוא נראה כמו סטיוארט?
‏חשבת שקוראים לו סטיוארט?
‏סליחה, זאת אומרת…
‏מאיפה לי לדעת?
‏אמרת "סטיוארט",
‏והוא לא נכנס ואמר, "סליחה, זה לא השם שלי".
‏היה לו תג שם!
‏קראתי את תג השם. ‏-ומה היה השם?
‏זה לא היה "סטיוארט". ‏-מה זה היה?
‏אני לא… בכנות, לצערי, אני לא זוכר.
‏זה היה לפני חמש שנים, ‏ופגשנו אותו לחמש שניות.
‏טוב, אז אולי לא קראו לו סטיוארט.
‏חשבת שאולי אפילו אם היו קוראים לו סטיוארט,
‏הוא לא היה מציג את עצמו במילים, ‏"אני הסטיוארט שלכם"?
‏זה קצת מעל רמת ההיכרות.
‏אולי הוא התכוון לזה באופן ידידותי.
‏"אני הסטיוארט שלכם."
‏אתה מציג את עצמך ככה לעיתים קרובות?
‏מה, "אני המייקל שלכם"?
‏לא, אבל הוא דיבר שפה זרה.
‏מן הסתם הוא התקשה קצת.
‏יכול להיות שאחד הרגעים הכי מוזרים, ‏מבחינת אנשים שפגשנו בטיולים שלנו,
‏היה כשנתקלנו באופן מקרי לגמרי בסטיבן סיגל.
‏אתה זוכר את זה? ‏-כן.
‏כלומר, מעולם לא שמעתי עליו.
‏שנעיף מבט? ‏-כן.
‏תראה, שם. אל תהיה ברור מדי.
‏זה ללא ספק הוא, נכון?
‏כן, זה נראה כמוהו.
‏אני חייב להגיד שלום.
‏אני חייב לפגוש את סטיבן סיגל.
‏שלום, מר סיגל.
‏אני ג'ק, אני מעריץ גדול שלך. ‏-נעים מאוד.
‏נעים מאוד. גם אני מתארח במלון.
‏אני מעריץ גדול של העבודה שלך.
‏האמת שאני שחקן בעצמי. ‏-באמת?
‏זה אבא שלי. אבא?
‏אני עושה סדרה עם אבא שלי. ‏-אתה עדיין קורא לו "דדי"?
‏סליחה? ‏-אתה עדיין קורא לו "דדי"?
‏אני… כן.
‏אבא, זה סטיבן סיגל.
‏מר סיגל. נעים מאוד להכיר, אדוני.
‏אפשר לשאול אותך עוד שאלה? ‏-כן, בטח.
‏אני יודע שאתה זן-מאסטר. ‏-אה-הא.
‏מהי המהות של זן?
‏סטיבן סיגל זרק אותי עכשיו לתוך בריכה.
‏הוא פשוט הלך?
‏רק רציתי ללחוץ את ידו ולהודות לו על זה.
‏הבנתי.
‏"מהי המהות של זן?
‏להשקיע את עצמך בתוך הדבר."
‏לכן הוא זרק אותי פנימה.
‏הוא היה יכול פשוט להגיד את זה.
‏איזו חוויה מוזרה זאת הייתה. מר סיגל.
‏המנהלת שלו התקשרה יום לאחר מכן ושאלה אותנו
‏אם נרצה לאכול ביחד ארוחת צוהריים.
‏ארוחת צוהריים, כן.
‏וארוחת הצוהריים הייתה משונה מאוד, ‏כי הוא לא אכל כלום,
‏ואמר, "אני לא מאמין בארוחת צוהריים. ‏אני לא אוכל ארוחת צוהריים".
‏אני זוכר שבאותה ארוחת צוהריים ‏הוא דיבר איתך על אייקידו,
‏ואתה רק שאלת שאלות מתוך נימוס,
‏והוא ממש נכנס איתך לפרטים
‏לגבי איך לנטרל מישהו ‏שרץ לעברך עם חרב סמוראי.
‏נכון, אני זוכר.
‏ואתה הנהנת בראש… ‏-כן.
‏כאילו שאתה אומר, "כן, זה מידע שימושי מאוד
‏שאתה נותן לי, מר סיגל.
‏אני אזכור זאת בפעם הבאה שאהיה…
‏בחנות במרכז הקניות בפאטני,
‏ומישהו יתקוף אותי עם חרב סמוראי".
‏או ב"גאריק קלאב". ‏-כן.
‏יש עוד מישהו שחיבבת במיוחד?
‏אהבתי מאוד
‏את פורקי.
‏אה, פורקי, כן. ‏-אתה זוכר את פורקי?
‏הוא היה מדהים.
‏כשיצאנו מקומפטון.
‏והוא כל הזמן קרא לי "או-ג'י", מה שחשבתי…
‏שהיה מעט גס רוח,
‏כי חשבתי שזה כמו לקרוא למישהו פנסיונר,
‏וחשבתי, "טוב, אני כבר לא אדם צעיר,
‏אבל אתה לא צריך
‏לפנות אליי כל הזמן
‏כ-או-ג'י",
‏וכמובן שזה לא היה הפירוש הנכון. ‏-לא.
‏אוריג'ינל גנגסטר. ‏-כן.
‏כבוד. שחקן מכבד שחקן.
‏פשוט תייבש אותי ככה?
‏כן. ‏-תשאיר אח תלוי באוויר?
‏אתה אמור פשוט… להצמיד את האגרוף שלך.
‏אוקיי, בוא פשוט נצפה בסרטון.
‏או-ג'י, אתה בסדר? ‏-או-ג'י?
‏מה? ‏-שאלתי אם אתה בסדר.
‏כן, אני בסדר גמור. ‏-כשקראתי לך או-ג'י, אמרת "מה?"
‏סבא זקן.
‏לא, אוריג'ינל גנגסטר.
‏אוריג'ינל גנגסטר. ‏-הבנתי.
‏תראה אותך בחליפה עם העניבה הוורודה.
‏מה?
‏אתה לא משחק משחקים, או-ג'י!
‏אתה מציב רף גבוה.
‏האיש הזה מוצא חן בעיניי.
‏מוצא חן בעיניי גם הכבוד, שאני לא מקבל ממך.
‏אף פעם.
‏אתה כלב קטן,
‏ואתה מסתובב עם הכלבים הגדולים עכשיו, ‏אתה מבין?
‏אני ואו-ג'י נדאג לך.
‏אנחנו נטפל בך, צעיר.
‏אני מעריץ גדול של גנגסטה-ראפ.
‏אה, באמת?
‏אז תמיד רציתי… ‏-גנגסטה-ראפ?
‏כן, אני אוהב גנגסטה-ראפ. ‏-שטויות!
‏הייתה לך אובססיה לספייס גירלז.
‏מה זה כל ה…?
‏לא הייתה לי אובססיה לספייס גירלז. ‏-הייתה לך כל המוזיקה שלהן,
‏רקדת בחדר השינה שלך לצלילי הספייס גירלז…
‏אבא שורף אותך!
‏אהבת את הספייס גירלז.
‏אהבתי ראפ. היה לי אלבום של ביג פן,
‏היה לי אלבום של N.W.A, ‏היה לי אלבום של אמינם.
‏מה שיר הגנגסטה-ראפ האהוב עליך?
‏אני אוהב…
‏אתה רואה, לוקח לך הרבה זמן לחשוב על שיר. ‏-לא… ד"ר דרה!
‏"מילניום."
‏לא, זה ויל סמית'. לעזאזל!
‏לחיים, חבר'ה.
‏לחיים.
‏-לחיים.
‏לחיים, רבותיי.
‏כן, אדוני, או-ג'י. ‏-לחיים.
‏כן, אדוני.
‏מה אתם שותים שם?
‏אני אוהב מאוד
‏שפריצר יין לבן.
‏כשאתה שומע ספייס גירלז אתה שותה יין לבן?
‏כן, נקי.
‏איזה איש מקסים.
‏האמת שזה עצוב, רגע מעט נוגה.
‏פורקי, לצערי, כבר לא איתנו.
‏באמת? ‏-כן.
‏הוא נפטר, לצערי.
‏לא. ‏-כן.
‏זה עצוב מאוד, כי חיבבתי אותו מאוד. ‏-אני יודע,
‏אז חשבתי שנוכל להרים כוסית קטנה…
‏נחמד.
‏לזכר פורקי, שנפטר, למרבה הצער.
‏יפה.
‏חברים שאינם.
‏פורקי.
‏לחייך. ‏-שאלוהים יברך.
‏שאלוהים יברך אותך.
‏זה יהיה הולם יותר אם נדליק איזה ג'וינט
‏ונעשן כמה שאכטות לזכרו.
‏כן, אני חושב שפשוט נישאר עם השמפניה, בסדר?
‏"פייסל" שובב?
‏זה מה שהוא היה רוצה.
‏אוקיי.
‏כמובן, יש מישהו שפגשת ‏ממש בהתחלה של "מסעותיי",
‏שזכה למקום מיוחד של חיבה אצלך בלב.
‏אתה מתכוון…
‏לאימא שלך?
‏אני מדבר על וינסטון.
‏וינסטון! נכון, כן.
‏אני חושב עליו כעל הבן שאף פעם לא היה לי.
‏אתה מבין? ‏-מה הכוונה, "אף פעם לא היה לך"?
‏היה לך בן.
‏היו לך שני בנים! ‏-כן,
‏אבל…
‏יש משהו מיוחד מאוד לגביו.
‏הבנתי. ‏-יש בו משהו שונה.
‏הוא בובה, זה מה ששונה בו.
‏הוא ישן במיטה איתך ועם אימא?
‏לא עכשיו.
‏מה הכוונה "לא עכשיו"? בעבר כן?
‏טוב, מן הסתם, כשהוא היה צעיר יותר.
‏אבל עכשיו לא.
‏אלוהים.
‏טוב, בוא נזכיר לעצמנו
‏איך המזדיין הקריפי הקטן הזה נכנס לחיינו.
‏נעליים.
‏אה, נכון.
‏מגוחך.
‏שלום.
‏אנשים מטפלים בבובות האלה ‏כאילו הן ילדים אמיתיים?
‏כן.
‏אני רוצה שתהיה לכם בובה משלכם.
‏אתם נוסעים למדינות רבות, ‏ואני חושבת שאם תהיה איתכם בובה,
‏היא תהיה סמל למזל טוב למסעות שלכם.
‏איך נקרא לו?
‏חשבתי על זה.
‏קראתי לך ג'ק כי לאבא שלי קראו ג'ק,
‏אבל תמיד התחרטתי ‏על כך שלא נשארתי עם תוכנית א',
‏שהייתה לקרוא לך וינסטון.
‏וינסטון. ‏-הרגע שלו חיכיתם,
‏הינה בובת ה"לוק טפ" שלכם.
‏שלום. ‏-תכיר את שני האבות החדשים שלך.
‏אבא וסבא, לא אבות.
‏אנחנו לא בני זוג.
‏פשוט לא רציתי לבלבל אותו.
‏אתה זוכה בבכורה, כמו שאומרים.
‏אני אטפל בו. ‏-שלום, וינסטון.
‏אבא פה.
‏טוב, זה הדבר הכי קריפי שראיתי אי פעם.
‏בבקשה אל תפחיד אותו.
‏אתה רוצה להחזיק אותו? ‏אל תעשה את הקול, רק תחזיק אותו.
‏בלי לעשות קקי.
‏ילד טוב.
‏טוב, ויני, אנחנו הולכים.
‏תודה. ‏-בוא נצא.
‏בוא עם סבא.
‏נורא מוזר. ‏-מתוק.
‏זה לא נהיה פחות מוזר.
‏לא, זה היה מתוק.
‏אתה זוכר שהגברת הזאת פלרטטה איתי?
‏נכון. ‏-היא הייתה מאוד…
‏הייתה לה בובה,
‏והיא סוג של פלרטטה איתך באמצעות הבובה שלה. ‏-כן.
‏זה היה אחר צוהריים משונה מאוד.
‏אתה חייב להודות שווינסטון הוא קריפי.
‏הוא לא קריפי, הוא פשוט מתוק.
‏הוא קריפי.
‏הוא נראה כאילו הוא יצא מסרט אימה.
‏שטויות. ‏-כן!
‏תראה, אני אוכיח את הנקודה.
‏צריך רק לשנות קצת את המוזיקה,
‏ואז תוכל לראות עד כמה הוא קריפי.
‏אתה חושב הרבה על המוות?
‏מוות הוא דבר נורא, אחי.
‏הקלף הזה מראה לה שיש לך קללה.
‏קללה? ‏-כן.
‏לא היה לי מושג שככה סבתא שלי מתה.
‏די לדבר אל הבובה, זה ממש מוזר.
‏זאת לא בובה, זה וינסטון.
‏אבא כאן.
‏- האלוויני -
‏קריפי. ‏-"האלוויני"?
‏"האלוויני."
‏אני חושב שאחד הדברים ‏שהכי אהבתי בחוויה הזאת,
‏ובלעשות את זה במשך כל כך הרבה זמן, הוא,
‏אתה יודע, לראות עד כמה…
‏גדלה המוכנות שלך ‏לזרוק את עצמך לתוך חלק מהחוויות האלה.
‏לדוגמה, בעונה הראשונה שעשינו,
‏אני זוכר שהצטלמת איתי בסצנה ‏שבה היינו בקיאק במשך היום,
‏ולא היית מוכן להוריד את הז'קט שלך.
‏אני זוכר שבילינו שעות ‏בניסיונות לשכנע אותך להוריד אותו.
‏וזה היה בעונה הראשונה.
‏בעונה הרביעית כבר הופעת בתלבושת דראג,
‏על הבמה בבר גייז.
‏ואני חושב שזאת עדות ‏שמראה עד כמה הצלחת לפתוח את הראש.
‏אני לא חושב שפתחתי את הראש,
‏אני חושב ששברת את רוחי.
‏בסוף פשוט חשבתי, "מה הטעם בלהילחם בזה?
‏בוא פשוט נזרום עם זה".
‏וככל שזרמתי עם זה, כך נהניתי מזה יותר. ‏-כן.
‏אלה היו הליצנים, וכל שאר הדברים שעשינו.
‏הליצנים.
‏זה היה רגע חשוב מאוד. ‏-כן.
‏זאת אומרת, פחדת מליצנים.
‏לא הייתי אומר שאני פוחד מליצנים.
‏טוב, בוא נעיף מבט
‏על פסטיבל הליצנים באודסה.
‏כל הפסטיבל מגיע לשיאו במצעד ברחבי העיר.
‏זוהי הזדמנות עבור אבי ‏להתמודד ישירות עם הפחד שלו.
‏באופן לא מפתיע…
‏אבא!
‏הוא קצת מתבייש מהמצלמה.
‏איפה הוא?
‏אבא!
‏מייקל!
‏הינה, הוא שם.
‏מה אני עושה פה?!
‏זה סיוט מוחלט.
‏אני לא יודע איך נתתי לך לשכנע אותי לבוא.
‏אבא, אתה יכול לנופף? ‏-לא.
‏אני לא מנופף! ‏-אתה מפחיד את הילדים.
‏אני לא מפחיד את הילדים. ‏-אתה כן.
‏נתתי להם את כל הנפנופים שאני מסוגל לתת.
‏אתן להם עוד אחד, וזהו.
‏לא כמו מלכה, כמו ליצן! כיף גדול!
‏רק אבא שלי מסוגל לגרום ‏למצעד ליצנים להרגיש כמו תהלוכה בלוויה.
‏אבל החוויה הזאת בטח הייתה טובה בשבילך. ‏-אהבתי את זה.
‏ממש נהניתי להיות ליצן. ‏-כי, אתה יודע,
‏בסופו של דבר, הקריירה שלך…
‏אני לא אומר שזה מה שיקרה, ‏אבל בקלות רבה היא יכולה להגיע
‏לעולם של בידור לילדים.
‏אתה יודע, מסיבות של ילדים ודברים כאלה.
‏אז אתה חושב שהחוויה בפסטיבל הליצנים באודסה
‏עזרה לך להתגבר על הפחד שלך מליצנים?
‏אני לא יודע ‏למה אתה ממשיך להגיד שיש לי פחד מליצנים.
‏אין לי שום פחד מליצנים.
‏אז אתה כבר לא פוחד מליצנים? ‏-לא.
‏אוי, פאק!
‏אני לא מאמין שעשית את זה.
‏בגיל שלי!
‏למען האמת, זה באמת מסוכן בגיל שלך.
‏כן, אני הייתי נזהר.
‏אל תדאג, בדקתי שיש להם דפיברילטור בקבלה.
‏תודה, מר פרוגל.
‏אז הכנת את כל זה מראש, נכון? ‏-כן.
‏הוא שם כבר עשרים דקות.
‏אתה כל כך מרושע!
‏הוא שכב שם למטה ‏גם בזמן שלכלכת על בדרני ילדים.
‏העצבת את מר פרוגל.
‏הוא בוכה שם.
‏בעצם, אני חושב שהדמעה הזאת ‏מצוירת על הלחי שלו.
‏בוא נמשיך לחוויות הכי גרועות שלנו.
‏הזיכרון הכי גרוע שלי מהטיול לאמריקה,
‏הילרי ווייטהול על הבמה עם מג'יק מייק.
‏זה היה נורא. כן, אני מסכים איתך.
‏אני לא ממש רוצה לראות שוב את הסרטון הזה,
‏אבל אני מניח שפשוט נראה אותו,
‏כדי שנוכל לרענן את הזיכרון שלנו.
‏זה עלול לעורר אצלי תגובה.
‏את מוכנה לבוא איתי?
‏אני חייבת ללכת. ‏-לא.
‏לאן את הולכת? ‏-אני הולכת איתו.
‏מה היא עושה?
‏היי, גבר, אתה בסדר?
‏לא, אני ממש לא בסדר!
‏ג'ק, זה היה מדהים!
‏מדהים!
‏אני צריכה משקה עכשיו.
‏אנחנו נהנים? אפשר לקבל "ועוד איך"?
‏ועוד איך!
‏מה יש לך להגיד על זה?
‏למזלי, לא הייתי שם. כבר הלכתי.
‏אבל עכשיו שאני רואה את זה,
‏זאת אומרת… מה אימא שלך עושה?
‏החלק הכי גרוע זה כשהוא מסתלסל כלפי מעלה,
‏והיא מביטה בעיניים צמאות…
‏כן. ‏-על החבילה שלו.
‏תודה לאל שהיא אף פעם לא עשתה את זה איתי.
‏למען ההגינות, אני חושב ‏שאם היית עושה את המהלך שהוא עשה,
‏לא היית מצליח לקום שוב. ‏-כן.
‏עוד דבר נורא לגבי זה
‏הוא שאני זוכר שאחר כך,
‏אימא אמרה לי שכשהיא עלתה לשם,
‏לאיש הזה היה ריח של משחת "דיפ היט",
‏שזה פרט ממש מגעיל,
‏וזה גם אומר שכשאני נזכר ‏בזיכרון האיום הזה עכשיו,
‏מתלווה לזה גם ריח איום.
‏אני לא ממש מכיר את ה"דיפ היט",
‏אז אני לא ממש יודע איזה ריח זה,
‏אבל אני מניח שהוא לא נעים. ‏-הוא לא נעים.
‏לא. ‏-לא.
‏אימא שלך מעולם לא דיברה איתי על זה.
‏אני אדאג מאוד אם בשלב כלשהו בעתיד,
‏אימא תבקש שתמרח קצת משחת "דיפ היט" ‏לפני שאתם הולכים למיטה.
‏אני אזכור זאת. ‏-שים לב לזה.
‏אם היא תבקש ממך
‏להיכנס לג'ינס צמודים מאוד,
‏למרוח על עצמך "דיפ היט"
‏ולהשמיע…
‏מוזיקת אר אנד בי,
‏פשוט תגיד, ‏"לא, הילרי, אני יודע מה את זוממת.
‏המייק הזה הוא לא מג'יק".
‏בוא נראה עוד אחד מהזיכרונות האהובים עליי.
‏זה מהפעם בה ניסית להחנות רכב RV
‏מול "סיזר'ס פאלאס" בלאס וגאס.
‏מה הכוונה "ניסית"?
‏טוב, זאת אומרת, ‏היית רחוק מלעשות את זה מושלם.
‏לא, זהירות!
‏אוקיי, זהירות. ‏-איפשהו כאן?
‏כן… עצור!
‏מה? ‏-תבלום! סליחה.
‏זה בסדר?
‏לא, אתה חוסם את כל המוניות. ‏-מה קרה לכל ה…?
‏אוי, למען השם. ‏-לאן זה הולך?
‏מספיק עם זה! ‏-מה? אני לא רוצה שאנשים…
‏תביא מישהו ש… ‏-אני שונא אנשים שצופרים לי.
‏מספיק! ‏-שתוק!
‏מספיק. ‏-לך תזדיין!
‏אבא! ‏-מה?
‏אלוהים, תהרגו אותי עכשיו. ‏-אז מה נעשה?
‏תקרא למישהו שיעזור. ‏-שאלחץ על הבלם?
‏סליחה, אפשר לקבל עזרה משירות החנייה?
‏שכחתי איך הבלמים עובדים. ‏אני חושב שצריך פשוט לכבות את זה.
‏אתה לא יכול להשאיר אותו שם.
‏אבא, הוא נוסע! תבלום!
‏בסדר.
‏אלוהים, אבא, מספיק. ‏-איפה הבלם?
‏תפעיל את בלם היד! ‏-אני לא מוצא את בלם היד המזדיין!
‏זה בלם היד. ‏-אה, כן, הוא שם.
‏סליחה, אני אעשה את זה.
‏הינה.
‏הייתי רוצה לראות אותך חונה את הדבר הזה.
‏זאת הובלה נחמדה לעוד אחד ‏מהנושאים האהובים עליי בתקופת הטיולים שלנו,
‏שהוא הזמן שבו היינו על הכביש,
‏כשנהגנו…
‏מה הכוונה "נהגנו"?
‏במסע בדרכים.
‏אתה לא יודע לנהוג, ג'ק.
‏כן, התכוונתי ל"אנחנו", לא ל… ‏-אתה לא חושב שאתה יודע לנהוג, נכון?
‏לא. ‏-אני היחיד שנהג במהלך כל הסדרה, אוקיי?
‏אז בלי כל ה"זה מהפעם בה נהגנו…"
‏כי אתה בכלל לא נהגת. ‏-די, הבנתי, אני לא נוהג.
‏בוא נצפה בזמן שלנו מאחורי ההגה.
‏הזמן שלך מאחורי ההגה, איתי בתור נוסע.
‏אבא, תראה.
‏מה אתה עושה?
‏אכלתי "צ'יטו" עם כף הרגל שלי.
‏זה פשוט דוחה.
‏זה כמו לנסוע במכונית עם איזה פאקינג פעוט.
‏מה אתה אוכל?
‏"למינגטון פינגר".
‏זאת קלאסיקה אוסטרלית. ‏-זה נשמע דוחה.
‏אצבע למינגטון? ‏-כן.
‏זה נשמע כמו משהו מבית ספר.
‏מר למינגטון, ראש מחלקת לימודי הגאוגרפיה,
‏ומה שהוא עשה עם האצבע שלו.
‏ממש דוחה.
‏אתה רוצה שאתן לך אצבע למינגטון?
‏לא, תודה.
‏אבא, תאכל אגוז.
‏אתה רוצה אגוז?
‏אני לא ממש…
‏אלוהים…
‏זה…
‏פאק, מצטער, היה עליהם ואסאבי.
‏זה פשוט מגעיל!
‏מה זה היה?!
‏זה… ‏-אני אהרוג אותך.
‏זה בוטן ואסאבי. ‏-אני פשוט אהרוג אותך!
‏זה הדבר הכי מגעיל שאכלתי בחיי.
‏יש לזה טעם של משהו שיצא מהתחת שלך.
‏אתה חייב להודות, ג'ק… ‏-כן?
‏שאתה מעצבן מאוד במכונית.
‏אני מביא רוח טובה למסע בדרכים. ‏אני שומר על האנרגייה במכוניות האלה.
‏בסדר. אוקיי.
‏וזה גורם לזמן לטוס.
‏כמובן שאחד הדברים המהוללים ‏שיצאו מהסדרה "מסעותיי עם אבי"
‏הוא אמרת הכנף שלך.
‏אין לי אמרת כנף.
‏יש לך. "לך תזדיין".
‏אל תהיה מגוחך. ‏-כן! זאת אמרת הכנף שלך.
‏זאת אמרת הכנף שלי? ‏-אנשים צועקים לך את זה ברחוב.
‏אני לפחות חושב שהם מעריצים של הסדרה. ‏אתה חייב להודות שאתה מקלל לא מעט.
‏לא נכון.
‏כן, אתה כמו מלח. ‏-אני לא!
‏אני לא. ‏-אתה מטיל פצצות של מילים גסות לכל כיוון.
‏אתה עושה הפצצת שטיח של מילים גסות. ‏-שקרן.
‏כל מילה שנייה שלך… ‏-זה לא נכון.
‏זה כן. ‏-זה לא נכון.
‏כן, אתה מקלל הרבה. אתה מקלל כל הזמן.
‏אני לא מקלל כל הזמן. ‏-אתה כן!
‏זה פאקינג לא נכון, אוקיי?
‏שנצפה במונטאז'?
‏מה זה מונטאז' מזדיין?
‏מה הילד הזה עושה? לך תזדיין.
‏לך תזדיין.
‏מה זה החרא הזה?
‏פאק!
‏שים את הידיים שלך על ההגה המזדיין!
‏מזדיין קטן.
‏מספיק עם השטויות המזדיינות.
‏סתום את הפה המזדיין שלך!
‏לך תזדיין!
‏מה אני פאקינג עושה פה?
‏איזה חרא!
‏זאת כמו תרנגולת גדולה ומזדיינת.
‏דידג'רי-פאקינג-דו.
‏אין פאקינג סיכוי!
‏איפה פאקינג היית?!
‏מה זה החרא הזה?
‏פאקינג חרא!
‏פאק!
‏פאק.
‏אוהב אותך.
‏לך תזדיין.
‏חמישים וחמש פצצות של מילים גסות. ‏לא שמישהו סופר.
‏אתה רוצה לבקש סליחה? ‏-אני מתנצל, כן.
‏תבקש סליחה מכל מי שנפגע.
‏אני מצטער מאוד בפני כל מי שנפגע.
‏אבל, מן הסתם, מדי פעם,
‏אנשים מטילים פצצה של מילה גסה.
‏פצצת מילה גסה קטנה חומקת לה החוצה? ‏-כן.
‏אנחנו מתקרבים לסיום ‏העלאת הזיכרונות הזו שלנו,
‏ורק רציתי להזכיר לנו, בסוף,
‏שצחקנו כשעשינו את זה.
‏נכון, צחקנו הרבה.
‏בישבן, מספר אחת.
‏הם ללא ספק לא אהבו את, "בישבן, מספר אחת".
‏סליחה,
‏אני ממש חייב לחרבן.
‏כן, זה שם מאחור…
‏מאתיים שבעים וחמישה מטר.
‏זה היית אתה, מייקל?
‏זה האגן שלי שהלך לעזאזל.
‏לפחות שמעתם אותו הולך.
‏כשהייתי ילד, ‏הוא היה עושה קסם בכל ימי ההולדת שלי.
‏הוא היה מוציא בקבוק וודקה גדול,
‏ומעלים את התכולה שלו.
‏זאת הייתה בדיחה? ‏-שקר מוחלט.
‏הייתי שחקן במשך הרבה זמן, או-ג'י. ‏אתה יודע, הכוס שומר עליי צעיר.
‏כוס שומר על הבן זונה צעיר, אחי!
‏קדימה, בייבי!
‏מעניין איך אומרים "אידיוט" בוולשית.
‏אידיוט.
‏סליחה, נכנסה לי גלידה לתוך האף.
‏אילו חמש שנים נהדרות היו לנו.
‏היה מדהים. ‏-נכון.
‏היה מצחיק מאוד. ‏-כן.
‏ואלה היו הרגעים האהובים עליי,
‏כשפשוט נקרענו מצחוק בכל מיני סיטואציות.
‏ככל שזה היה פחות הולם, ‏לרוב זה היה יותר טוב.
‏אני לגמרי מסכים.
‏זה היה הזמן הכי טוב בחיי,
‏חמש השנים האחרונות.
‏כן?
‏ובעיקר מפני שביליתי אותן איתך.
‏מייק מפשיל את שרוולי החולצה שלו. ‏מייק שותה בירה.
‏ג'ק אוהב את מייק.
‏לבלות איתך כל כך הרבה זמן היה מדהים.
‏אני לא זוכר שנהניתי כל כך
‏בכל כך הרבה הזדמנויות.
‏אתה נכנס לדברים שאף אחד בגילך ‏לא היה נכנס אליהם בדרך כלל,
‏ואני תמיד מתרשם וחש יראת כבוד ‏אל מול היכולת שלך לעשות את זה.
‏תודה.
‏תודה לך. תודה שעשית את זה.
‏אני מודע לכמה אנחנו ברי מזל ‏שיש לנו את האפשרות לעשות את זה.
‏יש לי המון מזל.
‏גם לי יש המון מזל.
‏נהנינו מאוד.
‏ואני בטוח שנעשה עוד הרבה דברים ביחד, ‏רק לא עוד טיולים.
‏היית ממש טוב, ג'ק.
‏מדהים.
‏לחיים. ‏-אוהב אותך.
‏אוהב אותך.
‏זיכרונות שמחים מאוד.
‏גרמת לי לבכות.
‏זה נדיר מאוד בשבילי.
‏אפילו לא ידעתי שיש לך בלוטות דמע.
‏חשבתי שהן נאטמו.
‏תודה רבה. ‏-הוא כן בוכה.
‏בכל מקרה…
‏זאת פעם ראשונה שבכית ‏מאז שמרגרט תאצ'ר סיימה את תפקידה.
‏מגוחך.
‏מי יודע מה יביא איתו העתיד? ‏-לא, זה ללא ספק נגמר.
‏כן? אוקיי. ‏-כן.
‏עדיין לא ממש קלטת את זה, נכון?
‏אה, סליחה.
‏לא בדיוק, אבל…
‏טוב, ככה הרגשתי. ‏-העיקר הכוונה.
‏טוב, אבא'לה, יש לך עוד הפתעה אחת אחרונה. ‏-כן?
‏הסדרה הזאת התחילה ‏כשהסעתי אותך ברחובות האנוי בטוק-טוק.
‏אני זוכר, זה היה מסמר שיער.
‏טוב, מה שעוד נשאר מהשיער שלך ‏עומד לסמור שוב,
‏כי הסדרה…
‏עומדת להסתיים כמו שהיא התחילה.
‏מה, אנחנו חוזרים לווייטנאם?
‏לא, הזמנתי טוק-טוק שיחזיר אותך הביתה.
‏אה, פאקינג תודה על זה.
‏בוא נצא. ‏-קדימה.
‏בסדר. ‏-אנחנו מסיימים כמו שהתחלנו,
‏בנסיעה לעבר השקיעה… ‏-מעולה.
‏באחד הדברים שהכי אהבת…
‏כן, תראה את זה! ‏-הטוק-טוק.
‏שב מאחור. יש גם שטיח קטן לברכיים,
‏אם יהיה לך קר.
‏מוכן? ‏-כן.
‏אתה רוצה לנסוע בדרך היפה ‏או ישר לבית האבות?
‏מצחיק מאוד.
‏בוא ניסע מרחק קצר יחסית,
‏כי אני לא בטוח שתצליח להתמודד עם זה.
‏סליחה.
‏כן, אוקיי!
‏אדון זקן כאן. ‏-סליחה.
‏מה אתה עושה?
‏זה כאוס מוחלט.
‏אני חושב שבזה שנסענו בו בתאילנד היה מנוע.
‏אוי, פאק.
‏עכשיו זה קורה!
‏- וג'ק ומייקל חיו באושר… -
‏זה נחמד מאוד. ‏-אני חושב שאתה עושה את זה מצוין.
‏- טוב, לרוב באושר… -
‏סליחה. ‏-תיזהר.
‏אוי, שיט.
‏סליחה.
‏פגעת במכונית! ‏-כן, אני יודע.
‏לך תזדיין! ‏-סליחה.
‏סליחה.
‏זהירות. ‏-עיקמתי את המכונית ההיא?
‏זה בסדר. ‏-אני לא חושב שעיקמנו אותה, למרבה המזל.
‏רכיבה מקסימה ומהנה ברחבי העיר.
‏היינו צריכים פשוט לקחת "אובר".
‏תרגום כתוביות: גלעד קשר