PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
AHOJ, PORTOBELLO ROAD
PŘED KINEM NĚKDE V LONDÝNĚ
Ahoj.
Obejmeš mě?
Ne, to si nemyslím.
Těšíš se?
Na "nejlepší" show?
Připomeneme si nejlepší momenty z Cestování s mým otcem.
Jen těžko skrývám své nadšení.
Za posledních pět let jsme zažili spoustu úžasných věcí.
Na zdraví.
- Dobré? - Dobré.
Navštívili jsme 14 zemí…
Tohle místo je plné zatracených Taliánů.
Z vyprahlých pouští…
Až po zasněžené hory…
Musím říct, že to je docela ohromující.
Bože…
- Tati… - Ne.
Pravidlo číslo tři?
Nikdy se příliš nevzdaluj od veřejných toalet.
Urazili jsme přes 85 tisíc kilometrů…
Přes čtyři kontinenty…
Proč jsme nemohli normálně letět?
Protože takhle si můžeme krajinu lépe prohlédnout.
Se vzrušením…
Tvůj otec je zábavnější.
Ne, díky.
A pády…
Do prdele!
- Mám ho! - Ano!
- Dostanu se přes to? - Ne!
S omezeným rozpočtem…
Jsi si jistý, že je tohle hotel?
Tady spát nebudu.
Já jsem Jack.
A tohle je můj otec, Michael.
- Promiň. - Co?
Tohle fakt ne.
A skutečným luxusem…
Do prdele!
A užili jsme si každou minutu.
Velmi vtipné.
Mohl bys s tím přestat?
Víš, že s tebou rád trávím čas.
A vidím, že máma si támhle s Valeriem padla do noty.
Vlastně by se nám v domě docela hodil.
V tomhle prázdném divadle
se musíš cítit jako doma.
Ne.
Tahle show je o útulnosti.
- Tohle je melancholické vzpomínání. - Aha.
Tak s tím přestaň, prosím.
Nekaž atmosféru.
Cože?
Říkám, abys nekazil atmosféru.
- Dobře? - Dobře.
Cestování je podle mě jak o lidech,
které potkáváš, tak o místech, která navštěvuješ.
Naprosto souhlasím.
Potkali jsme úžasné lidi
a vím, jak moc rád potkáváš nové lidi.
Máš šanci je poprvé urazit.
Kdo je tvá…
nejoblíbenější…
postava?
Stewart.
Měl jsem Stewarta rád.
Žádného Stewarta jsme nepotkali.
- Ale ano. - Myslíš toho chlápka ve vlaku?
- Jo. - Jasně.
Byl stevardem ve vlaku.
- To už jsme probírali… - Já vím, ale byl úžasný.
Když říkáš, že byl úžasný,
doslova jsi mu řekl jednu větu, ve které jsi spletl jeho jméno.
Ano, ale byl velmi dobrý stevard.
Pojd'me si připomenout ten moment,
kdy jsi zcela věřil
náhodnému stevardovi
ve vlaku do Thajska.
- Jmenoval se Steward. - Ne!
- Ne, nejmenoval! - Ale ano.
Pánové…
Tohle je vaše koupelna.
Támhle máme alkohol
a také kbelík s ledem.
Jsem váš stevard.
Pokud budete cokoliv potřebovat,
můžete mě přivolat stiskem totoho tlačítka.
Moc díky, Stewarte. Rád jsem tě poznal.
- To byl ale milý chlapík. - "Stewart"?
- Stevard. - Řekl, že je Stewart.
Řekl stevard, ne Stewart.
Vypadal podle tebe jako Stewart?
Myslel sis, že se jmenuje Stewart?
Promiň, já…
Jak jsem to mohl vědět?
Řekl jsi "Stewart" a on neřekl:
"Promiňte, ale tak se nejmenuju. "
Měl odznak se jménem.
- Přečetl jsem ho. - A?
- Neměl tam "Stewart". - A co tedy?
Nevím, nevzpomínám si.
Bylo to před pěti lety
a viděli jsme se s ním asi tak pět vteřin.
No, tak se asi nejmenoval Stewart.
Nemyslíš, že kdyby se opravdu jmenoval Stewart,
představil by se: "Jsem váš Stewart? "
To by bylo asi trochu moc.
Možná to myslel velmi přátelsky.
"Jsem váš Stewart. "
Představuješ se takhle lidem často?
Myslíš "Jsem váš Michael"?
Ne, ale mluvil cizím jazykem.
A očividně s tím trochu bojoval.
Možná tím nejpodivnějším setkáním,
které jsme na cestách zažili,
bylo,
když jsme čistou náhodou narazili na Stevena Seagala.
Vzpomínáš si na to?
Ale, ale nikdy jsem o něm neslyšel.
- Podíváme se na to? - Jasně.
Podívej se támhle. Ne moc nápadně.
To je rozhodně on, že jo?
Jo, vypadá tak.
Musím ho jít pozdravit.
Musím potkat Stevena Seagala.
Zdravím,
pane Seagale.
- Já jsem Jack. Jsem vaším fanouškem. - Rád vás poznávám.
Já vás také. Jsem tu také ubytovaný.
Jsem vaším velkým fanouškem.
- Také jsem herec. - Opravdu?
Tohle je můj táta. Tati?
- Dělám s ním show… - Stále mu říkáte "tati"?
- Pardon? - Stále mu říkáte "tati"?
Já… ano.
Tati, tohle je Steven Seagal.
Ah, pane Seagule. Moc rád vás poznávám, pane.
- Můžu se ještě na něco zeptat? - Jasně.
- Vím, že jste Zen mistrem. - Uh-huh.
Co je podstatou Zenu?
Steven Seagal mě právě hodil do rybníčku.
Prostě jen tak odešel?
Chtěl jsem mu potřást rukou a poděkovat mu za to.
Mám to.
Jaká je podstata Zenu?
Ponořit se do ní.
Proto mě tam hodil.
Mohl to prostě říct.
To byl ale podivný zážitek s panem… "Seagulem".
Jeho manažer nám na druhý den zavolal a zeptal se,
zda bychom s ním chtěli zajít
na oběd.
Oběd, ano.
Byl to velmi podivný oběd, protože nic nejedl.
Řekl: "Já neobědvám".
Vzpomínám si, jak s tebou na tom obědě mluvil o aikidu
a ptal ses ho na různé věci ze zdvořilosti
a pak začal jít docela do detailů,
jak odzbrojit někoho, kdo proti tobě jde se samurajským mečem.
Jo, vzpomínám si na to.
Přikyvoval jsi:
"Ano, to jsou velmi užitečné informace,
pane Seagule.
Budu si to pamatovat, až budu příště
v nákupním středisku
a někdo proti mě vyběhne s mečem. "
- Nebo ten Garrick klub. - Jo.
Ještě na někoho s oblibou vzpomínáš?
Naprosto jsem miloval…
Porkyho.
- Oh, jasně. - Vzpomínáš si na něj?
Byl úžasný.
Jezdili jsme po Comptonu…
A pořád
mi říkal "OG",
což mi přišlo trochu urážlivé,
protože jsem si myslel, že to znamená důchodce,
a říkal jsem si: "Dobře, už nejsem zrovna mladík,
ale nemusíš mi
neustále připomínat,
že jsem důchodce. "
- A samozřejmě, mělo to jiný význam. - Ano.
- Původní gangster. - Jo.
Rovná hra. Respekt.
Nic neuděláš?
- Jo. - Necháš bratra čekat?
Máme si…
prostě plácnout.
Dobře, pojd'me se prostě podívat na ten klip.
- OG, v pohodě? - OG?
- Cože? - Jste v pohodě?
Ano.
Řekl jsem vám OG a vy jste řekl: "Cože"?
"Starý děda".
Ne, původní gangster.
- Původní gangster. - Aha.
Máte oblek s růžovou kravatou.
Cože?
Nejsou s vámi žádné žerty.
Lat'ka je vysoko.
Tento muž se mi líbí.
Líbí se mi, že mě respektuje, na rozdíl od tebe.
Ty mě nerespektuješ.
Dostal ses do velké ligy.
Postaráme se o tebe.
Postaráme se o tebe, mladíku.
Jsem velkým fonouškem gangsta rapu.
Opravdu?
- Vždy jsem chtěl… - Gangsta rapu?
- Ano. Miluju gangsta rap. - Nesmysl.
Býval jsi posedlý Spice Girls.
Co tohle vůbec je?
Nebyl jsem posedlý Spice Girls.
Měl jsi všechna jejich alba, tancoval jsi v pokoji na jejich písničky.
Táta tě odhalil.
Miloval jsi Spice Girls.
Miloval jsem rap. Měl jsem album Big Puna.
Také N. W. A. Album, i album Eminema.
Jaká je tvá nejoblíbenější písnička?
Mám rád…
Vidíš, musíš o tom dlouze přemýšlet.
Dr. Dre…
"Millennium. "
Vlastně ne, to je Will Smith. Zatraceně.
Na zdraví, kluci.
Na zdraví.
Na zdraví, pánové.
- Ano, pane OG. - Na zdraví.
Ano, pane.
Co pijete?
Mám docela rád
střik z bílého vína.
Posloucháš Spice Girls a piješ bílé víno?
Přesně tak.
To byl ale milý muž.
Je to o decela smutné,
ale Porky už bohužel mezi námi není.
- Opravdu? - Ano.
Bohužel zemřel.
- Vážně? - Ano.
To je velmi smutné, protože mi byl velmi sympatický.
Napadlo mě, že bychom si na něj připili.
Výborně.
Na Porkyho, který už není mezi námi.
Skvěle.
Na kamarády.
Na Porkyho.
I na tebe.
- Bůh žehnej. - I tobě.
Asi by bylo vhodnější ubalit si jointa
na jeho počest.
Raději bych zůstal u šampaňského.
Drzý zoot?
Myslím, že tak by to chtěl.
Dobře.
Je tu další osoba, kterou jsi potkal na začátku,
která má v tvém srdci jedinečné místo.
Máš ny mysli
svou matku?
- Mluvím o Winstonovi - Ah, Winston!
Oh, ano.
Považuju ho za syna, kterého jsem nikdy neměl.
- Víš, co myslím? - Co myslíš tím "nikdy neměl"?
Měl jsi syna.
- Máš dva syny. - Ano.
Ale…
je na něm něco mimořádného.
- Jasně. - Je trochu jiný.
To bude tím, že je panenkou.
Spí v posteli s mámou?
Ted' ne.
Co tím myslíš "ted' ne"? A předtím ano?
Samozřejmě, když byl mladší.
Ale ted' už ne.
Krista pane.
No, pojd'me si připomenout,
jak ten děsivý malý zmrd vstoupil do našich životů.
Boty.
Jasně.
Směšné.
Zdravím.
Lidé se starají o tyto panenky, jako by to byly děti?
Ano.
Chci, abyste si pořídili vlastní papenku.
Navštěvujete spoustu zemí a když budete mít vlastní panenku,
bude pro vás symbolem štěstí a bohatství.
Jak mu budeme říkat?
O tom jsem přemýšlel.
Dal jsem ti jméno Jack po otci,
ale vždy jsem litoval toho, že jsem nezůstal u plánu A,
což bylo pojmenovat tě Winston.
Ah.
- Ah, Winston. - Toto je moment, na který jste čekali.
Tohle je vaše luk thep panenka.
- Ahoj. - Tohle jsou tví dva noví tátové.
Táta a děda.
Nejsme pár.
Nechci ho zmást.
Můžeš si ho…poprvé pochovat.
- Budu se o to starat. - Ahoj, Winstone.
Táta je tady.
Tohle je ta nejděsivější věc vůbec.
Prosím, neděs ho.
Chceš si ho pochovat? Nenapodobuj ten hlas.
Žádné kakání.
Hodný kluk.
Dobrá, Winnie, tak půjdeme.
- Děkujeme. - Jdeme pryč.
Pojd' s dědečkem.
- Tak divné. - Roztomilé.
Divnější to už být nemůže.
Ne, bylo to roztomilé.
Ta dáma se mnou docela flirtovala.
- Ano. - Byla velmi…
Měla paninku a flirtovala
s tebou skrz ní.
Bylo to tak divné odpoledne.
Přiznej ale, že Winston byl děsivý.
Není děsivý. Je roztomilý.
Je děsivý.
Vypadá doslova jako z hororového filmu.
- Nesmysl. - Ale ano!
Podívej, dokážu ti to.
Stačí jen trochu změnit hudbu
a uvidíš, jak je děsivý.
Přemýšlíš často o smrti?
Smrt je strašná věc, brácho.
Tahle karta ukazuje, že je na vás uvalena kletba.
- Kletbu? - Ano.
Netušil jsem, že takto zemřela má babička.
Přestaň mluvit o té panence.
Jmenuje se Winston.
Táta je tady.
HALLOWINNY
- Děsivé. - "Hallowinny"?
"Hallowinny."
Jedna z věcí, která se mi na těchto zážitcích
z té dlouhé doby nejvíc líbila,
bylo sledovat, jak jsi začal být
čím dál tím ochotnější účastnit se těchto zážitků.
Například v naší první sérii
si vzpomínám
na scénu, kdy jsme byli spolu v kajaku
a nechtěl sis
sundat své sako.
Přesvědčovali jsme tě celé hodiny, aby sis ho sundal.
A to byla první série.
U čtvrté série
jsem tě dostal do ohozu…
šel jsi na pódium v gay baru.
Myslím, že to bylo důkazem,
jak jsi otevřel svou mysl.
Nešlo ani tak o otevřenou mysl, spíš jsi zlomil mého ducha.
Na konci jsem si prostě řekl: "Proč s tím bojovat?
Pojd'me, at' to máme z krku. "
A čím víc jsem se do toho pohroužil, tím víc jsem si to užil.
Jo.
Takže to byli klauni a všechny ty další věci, které jsme dělali.
Klauni.
- To byl velmi důležitý moment. - Ano.
Docela ses bál klaunů.
Neřekl bych, že se jich "bojím".
Pojd'me se podívat
na festival klaunů v Oděse.
Celý festival vyvrcholí přehlídkou uprostřed města.
Toto je šance pro mého otce, aby se postavil svému strachu.
Nebylo překvapivé…
Tati?
Trochu se stydí před kamerou…
Kde je?
Tati?
Michaele!
Mám ho. Támhle je.
Co tu sakra dělám?
Tohle je naprostá noční můra.
Jak jsem se k tomuhle nechal přemluvit.
- Tati, můžeš mávat? - Ne.
- Určitě ne. - Děsíš děti.
- Neděsím. - Ale děsíš.
Zamával jsem jim tolik, jak jsem jen mohl.
Ještě naposledy jim zamávám a to je vše.
Ne jako královna, ale jako klaun!
Jen otec dokáže udělat z přehlídky klaunů. pohřební průvod.
Musel to být pro tebe skvělý zážitek.
To rozhodně.
Tvá kariéra…
nechci říct, že k tomu nutně dojde, ale mohl bys pracovat
v oboru zábavy pro děti.
Dětské večírky atd.
Takže myslíš, že ta zkušenost z festivalu klaunů v Oděse
ti pomohla překonat tvůj strach z klaunů?
Nevím, proč si myslíš, že mám strach z klaunů.
Nebojím se klaunů.
- Takže už se klaunů nebojíš? - Ne.
Do prdele.
Nemůžu uvěřit, žes tohle udělal.
V mém věku.
To je pravda.
- Ano, měl bys být opatrnější. - Neboj.
Mají na recepci MAJÍ defibrilátor.
Děkuji, pane Froggle.
Tohle všechno je tvé dílo?
Ano. Je tu už 20 minut.
Jsi tak zkažený.
Byl tam i tehdy, když jsme bavili ty děti.
Naštval jsi pana Frogglea.
Ted' tam pláče.
Myslím, že tu slzu tam mám namalovanou.
Pojd'me přejít k naším nejhorším zážitkům.
Nejhorší zážitek
byl ten výlet do Ameriky.
Hilary Whitehallová na pódiu
s Magic Mikem.
Ano, souhlasím s tebou. To bylo strašné.
Nepotřebuju ten klip už znovu vidět,
ale pojd'me se na něj podívat,
at' si osvěžíme pamět'.
Myslím, že mě to asi naštve.
Šla byste prosím se mnou?
- Musím jít. - To ne.
- Kam jdeš? - S ním.
Co to dělá?
Oh.
Jsi v pohodě?
Ne, to nejsem.
Jacku, to bylo úžasné!
Úžasné!
Potřebuju se napít.
Bavíme se dobře? Chci slyšet: "Sakra ano!"
"Sakra ano! "
Co na to řekneš?
Naštěstí jsem tam nebyl. Byl jsem už pryč.
Když to ted' ale vidím…
co to proboha tvá matka dělala?
Nejhorší bylo, jak ji oběhl
a ona se žíznivě dívala…
- Ano. - Na jeho rozkrok.
Díky Bohu, že tohle mi nikdy neudělala.
Kdybys udělal to, co on,
už by ses nikdy nezvedl.
Nejhorší bylo…vzpomínám si,
že potom…
že ten muž smrděl
po Deep Heat,
což je nechutné.
A nyní, když mám tuhle strašnou vzpomínku,
doprovází ji i tento hrozný smrad.
Neznám Deep Heat,
takže nevím, jaký to je smrad.
- Ale podle všeho asi není příjemný. - To opravdu ne.
- Ne. - Ne.
Tvá matka se mnou o tomhle nikdy nemluvila.
Velmi bych se bál, kdyby někdy v budoucnu
máma chtěla, aby ses natřel Deep Heat, než půjdeš do postele.
- Budu si to pamatovat. - Dej si pozor.
Pokud tě požádá,
aby sis navlékl velmi těsné džíny
namazané Deep Heat,
a dal si…
R&B,
řekni jen: "Ne, Hilary. Vím, o co ti jde.
Tenhle Mike není kouzelný. "
Pojd'me se podívat na jednu z dalších vzpomínek.
Tady ses snažil zaparkovat obytný přívěs
před Caesar's Palace v Las Vegas.
Co tím myslíš "snažil"?
No, ani zdaleka se ti to nepovedlo.
Opatrně!
- Opatrně. - Tady někde?
- Zastav! - Co je?
Brzdi! Pardon.
Je to v pohodě?
- Ne, blokuješ tu všechny taxíky. - Co se stalo těm…
- Do prdele… - Kam to spěje?
- Přestaň! - Co? Nechci, aby ti lidi…
- Dostaneš… - Nesnáším, když na mě někdo troubí.
- Přestaň! - Mlč!
- Přestaň! - Táhni do prdele!
- Tati! - Co?
- Bože, zabijte mě. - Co teda uděláme?
- Požádáme někoho o pomoc. - Mám zatáhnout ručku?
Pardon, potřebujeme pomoc hotelové služby.
Zapomněl jsem, jak ta brzda funguje. Asi jsem to vypnul.
Nemůžeš tu jen tak stát.
Tati, ujíždí to! Dej brzdu!
Jasně.
- Bože, tati. Nechej toho. - Kde je brzda?
- Dej ručku! - Nemůžu ji sakra najít!
- Tohle je ručka. - Oh, támhle je.
Promiň.
Udělám to.
A je to.
Chtěl bych tě vidět na mém místě.
Tohle dává vzpomenout na můj nejoblíbenější motiv
na našich cestách.
A to je čas,
který jsme trávili na cestě.
Když jsme řídili…
Co tím myslíš "my"?
- Na výletě. - Neumíš řídit, Jacku.
Myslel jsem "my"…
Nemyslíš si, že umíš řídit, že ne?
Ne. V celé této série jsem řídil pouze já.
Takže žádné "Když jsme řídili"…
- Protože jsi nikdy nic neřídil. - Ne, máš pravdu.
Pojd'me se podívat
na momenty, kdy jsme byli za volantem.
Tedy když ty jsi byl za volantem a já byl pasažér.
Tati, podívej.
Co to děláš?
Zrovna jsem snědl Cheeto nohou.
Naprosto nechutné.
Jako bych měl v autě podělané děcko.
Co to jíš?
Lamingtonský prst.
- Australská klasika. - Zní to nechutně.
- Lamingtonský prst? - Jo.
To zní jako něco ze školy.
Pan Lamington, vedoucí zeměpisu
a co dělal se svým prstem.
Nechutné.
Chceš si dát Lamingtonský prst?
Ne, díky.
Dej si oříšek.
Dáš si?
Ani ne…
Zatraceně.
To je…
Promiň, jsou s wasabi.
To je naprosto nechutné.
Co to sakra bylo?
- To bylo… - Já tě zabiju!
- Arašídy s wasabi. - Zabiju tě.
To je ta nejnechutnější věc, jakou jsem kdy v životě jedl.
Chutná to jako vytažené z řitě.
- Musíš ale přiznat, Jacku… - Ano?
Že jsi v autě velmi nepříjemný.
Na výletech je se mnou zábava.
Udržuju positivní energii v autě.
Dobře.
A díky tomu ubíhá čas.
Jednou z nejoslavovanějších věcí na cestách
byla také tvá fráze.
- Nemám žádnou frázi. - Ale máš.
"Táhni do hajzlu. "
- Nebud' směšný. - Tak to je.
To je tvá fráze.
- To že je má fráze? - Lidé ji na tebe křičí v ulicích.
Tví fanoušci.
Musíš přiznat, že docela nadáváš.
To není pravda.
- Kleješ jak námořník. - Ne.
- To není pravda. - Pořád.
- Pořád a neustále. - Lháři.
- Každé druhé slovo… - To není pravda.
- Ale je! - Není.
Ale ano, kleješ neustále!
- Nenadávám pořád. - Ale nadáváš.
To, kurva, není pravda!
Podíváme se na montáž?
Co je, sakra, montáž?
Co to děcko dělá? Vysmahni!
Běž do prdele.
Táhni do hajzlu.
Co to kurva je?
Do prdele!
Dej ruce na ten podělaný volant!
Ten malý zmrd!
Přestaň mě srát!
Drž kurva hubu!
Táhni do prdele!
Co tu kurva dělám?
Do prdele.
Je to jako jedno zkurveně velké kuře.
Třesky plesky kurva cecky.
Tak to kurva ne.
Kde jsi kurva byl?
Co to sakra je?
Do prdele.
A kurva!
Do prdele!
Kurva!
Mám tě rád.
Táhni do prdele.
Padesát pět krát.
- Chceš se omluvit? - Omlouvám se.
Omluv se všem, které jsi urazil.
Velmi se omlouvám všem,
které jsme urazil.
Ale,
samozřejmě, občas
je prostě potřeba si ulevit.
- Občas ti to ujede, že? - Přesně tak.
Nyní se blížíme ke konci
našeho vzpomínání
a chtěl jsem nám jen na konci připomenout,
že jsme…
se při tom pořádně nasmáli.
To tedy ano. A pořádně.
Do zadku, číslo jedna…
Nelíbilo se jim "Do zadku, číslo jedna. "
Pardon.
Opravdu se musím vysrat.
Jo, je to vzadu…
Je 274 metrů vysoký.
Tos byl ty, Michaele?
To byla má kyčel.
Alespoň jsi to slyšel.
Když jsem byl dítě, na všech mých narozeninách kouzlil.
Vzal velkou láhev vodky
a pak nechal alkohol uvnitř zmizet.
- To byl vtip. - To je naprostá lež.
Dlouhou dobu jsem byl hráčem, OG. Díky kundám jsem zůstával mladý.
Díky kundě můžeš zůstat mladý.
Do toho!
Zajímalo by mě, jak se velšsky řekne "idiot".
Idiot.
Pardon,
zmrzlina se mi dostala do nosu.
To bylo opravdu úžasných pět let.
- Bylo to úžasné. - To ano.
- Hodně jsme se nasmáli. - Ano.
A tohle byly mé nejoblíbenější momenty,
kdy jsme propukli v smích
v určitých momentech.
Čím méně vhodné, tím obvykle lepší.
Souhlasím.
Byly to nejlepší roky mého života,
těhle posledních pět let.
Opravdu?
A především pro to, že jsem je strávil s tebou.
Mike si vyhrne rukávy. Mike pije pivo.
Jack má rád Mika.
Strávit s tebou všechen tento čas bylo úžasné.
Nevzpomínám si, kdy naposledy
jsem se takto často nasmál.
Nebál ses jít do věcí,
do kterých se lidé obvykle v tvém věku už nepouštějí
a vždy jsem tě obdivoval,
že se toho nebojíš.
Díky.
Díky. Díky, žes do toho šel.
Jsem si vědomý toho, jaké máme štěstí, že tohle můžeme dělat.
Mám zatracené štěstí.
Já taky.
Skvěle jsme se bavili.
A jsem si jistý, že spolu zažijeme ještě hodně, jen už ne cestování.
Byl jsi skvělý, Jacku.
Úžasné.
- Na zdraví. - Mám tě rád.
Já tebe taky.
Pár velmi št'astných vzpomínek.
Rozbrečel jsi mě.
To je u mě velmi vzácné.
Netušil jsem, že máš slzné kanálky.
Myslel jsem, že jsou zavřené.
- Mockrát ti děkuju. - Takže brečí.
Je to tak.
To je poprvé, co tě vidím brečet od doby, co Margaret Thatcherová odešla.
Směšné.
- Kdo ví, co přinese budoucnost. - Ne, tohle je rozhodně ono.
- Opravdu? - Ano.
Stále ses s tím ještě nesrovnal, že?
Promiň.
Ne zcela, ale…
- Tak jsem to cítil. - Jde o pocity.
- No, máme ještě poslední překvapení. - Opravdu?
Tahle show začala, když jsem tě vezl ulicemi Hanoje v a tuk-tuku.
Vzpomínám si. Ježily se mi přitom vlasy.
No, ty, co ti zbyly, se ti ted' znovu zježí,
protože naše show
skončí tam, kde začala.
Půjdeme zpátky do Vietnamu?
Ne, ale tuk-tuk tě vezme domů.
Kurva, díky bohu.
- Pojd'me ven. - Pojd'me.
Jasně.
Skončíme tak, jak jsme začali.
- Vstříc západu slunce. - Výborně.
V jednom z tvých nejoblíbenějších.
Podívej na něj.
Tuk-tuk.
Vzadu je malý kobereček, který si můžeš přehodit přes kolena.
- Připraven? - Ano.
Mám to vzít cestou s výhledem, nebo chceš rychle domů?
Velmi vtipné.
Vezmi to relativně krátkou cestou.
Protože si nejsem jistý, jestli to uřídíš.
Pardon.
Dobře!
- Pánové… - Pardon.
Co to děláš?
Tohle je naprostý chaos.
Myslím, že ten v Thajsku měl motor.
Do prdele.
Tak jdeme na to.
JACK A MICHAEL ŽILI POTÉ ŠŤASTNĚ AŽ DO SMRTI…
- Je to docela fajn. - Jo, docela ti to jde.
TEDY POVĚTŠINOU…
- Promiň. - Opatrně.
Do hajzlu.
Pardon.
- Narazil jsi do auta! - Já vím.
- Táhni do hajzlu! - Pardon.
Pardon.
Bože.
Opatrně.
Promáčknul jsem ho?
- To bude v pohodě. - Myslím, že nepromáčkl.
Krásná, neuspěchaná
jízda městem.
Měl jsem použít Uber.
Překlad titulků: Peter G.