A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Az énektanárom walesi volt. Gareth Jones.
Emlékszem, szerettem.
„Gondoljatok arra, hogy egy rögbilabdát nyomtok
egy vödör vízbe.”
Ezt mondta. Sosem értettem egészen, mit jelent.
Fogalmam sincs.
Mennyei manna Mennyei manna
Etess, amíg
Enni bírok
Etess, amíg
Enni bírok
Mi történt Gareth Jonesszal?
Valószínűleg megsüketült.
Utolsó utunkon Hilary Portmeirionba hozott minket,
az építészeti különcségéről híres turisztikai helyre,
a walesi Gwyneddbe.
Tegnap anya elárulta, hogy Michaellel eladták a családi otthonunkat.
Meg se kérdeztek.
Nos,
ez egy Clough Williams-Ellis nevű ürge ötlete volt.
Megelőzte a korát, szeretett régi épületeknek
új célt adni.
Azokat az oszlopokat 1932-ben vásárolta meg.
Harminc éven át nem tudta, mit tegyen velük.
- Várj, amíg meglátod,… - Nézd meg, mi csinált.
Felhívhatta valaki, hogy:
„Eladjuk a családi házunkat, már nem kell.
Kellenek a régi téglák?”
Nem bontottuk le a házunkat. Eladtuk.
Lebuldózerezted a gyerekkoromat.
Milyen zajosak azok a kölykök ott.
Nem tudod, hogy mondják Walesben, hogy: „Pofa be”?
- Apa. - Nem.
Csendet! Nem akarok káromkodást a szelfivideómon.
Tehát erre…
lenyűgöző a kilátás.
- Jó napot! - Helló!
Boldog család.
Egyszer nekem is volt egy,
szerető szülőkkel és egy kedves,
családi házzal.
Hallod ezt az egészet?
Miért nem mondtátok el?
- Mit? - Nem értem.
Egy hete utazunk. Becsempészhetted volna a beszélgetésbe.
Igazából nincs mit mondani.
Persze, sajnálom a házat, Jack, de biztos vagyok benne,
hogy te sem bánod.
Sőt, remélem, megtetszik a vidéki élet.
Nem akartunk rossz szájízzel elválni,
mielőtt anya Londonba megy széttörni az emlékeimet,
ezért fagyiztunk egyet.
Jó reggelt!
Nagyzoló!
Walesiben is otthon vagyok.
- Mennyi walesi szót ismersz? - Nem adnak el.
Oké, hadd halljam.
- Láss hozzá! - Bore da.
- „Jó reggelt.” - És?
Popty ping.
„Popty ping”?
- Ez mi? - Walesi nyelven a „mikrohullámú sütő”.
Fontos szó.
Nos, nem lehet csak úgy beszélgetésbe elegyedni,
hogy „Jó reggelt”, majd azt mondod,
hogy „mikrohullámú sütő”.
El tudok beszélgetni walesiül.
Egy konkrét témáról,
amikor valaki mikrohullámú sütőt vásárol.
Nem egy teljes beszélgetés, csak az első szó.
- Mikrohullámú sütő. - Igen!
Erre ők: „Persze, azonnal hozom.”
Nos, talán most több ragad rám.
- Értem. - Minden rendben?
- Igen. - Az én kávém kissé hideg.
- Betenné a popty pingbe? - Igen.
Köszönöm.
- Nem semmi! - Megértett.
Hogy mondhatják, hogy „idióta”?
Idióta.
Bocs, a fagylalt az orromba ment.
Nem tudom, ki a rosszabb, te vagy ő.
Te is folyékonyan beszélsz, apa?
Most, hogy Hilary Londonban van,
Michael és én folytatjuk a walesi kalandunkat.
Wales a rögbi és a póréhagyma, és a Cheeky Vimto hazája.
Itt háromszor annyi juh él, mint ember.
Anya szerint Walesben meg kell nézni
legalább egy juhgazdaságot.
Eljöttünk a „fechan” gyönyörű Llanfairfechanbe,
itt vár Gareth, a juhtenyésztő.
Üdvözlet Ty’n Llwyfanban.
- Jó napot! - Ez neked is magas, Jack.
- Helló, Michael! - Helló!
Nagyon örvendek.
Jó kis nap lesz egy igazi gazdaságban.
Mindkettőtöknek lesz juhászkutyája. Kimegyünk a mezőre.
Belemerülünk
a juhászkutya nevelésbe,
és walesi gyorstalpaló is lesz.
Kezdjük a kutyákkal.
- Jól van, ez jó lesz? - Köszönöm.
- Itt egy bot. Egy pásztorbot. - Igen.
Ezekkel fogjuk meg a juhokat.
Így fogjuk meg,
a nyakánál.
Olyan, mint amivel a színpadról húztunk le.
- Különben… - Micsoda?
- …csak beszélsz. - Te meg a függöny mögött várnál?
A függöny mögül csak benyúltam.
- Jó éjt! - Lehúztalak.
Na, inkább menjünk.
- Választunk kutyát? - Már van.
- Ki is engedte a kutyákat? - Igen.
Nem vacakol, ugye?
Szóval, ez Jo, vagy teljes nevén Pentir Jo.
Jo vezényszavakra hallgat.
Van a balra és a jobbra.
Tehát vezényelheted „balra”.
- Érted? Balra? - Balra.
És a balra vezényszó füttyjele…
- Balra, fütty-fütty. - Igen.
Balra.
Ki az a Diane?
- „Di-own”. - Azt jelenti: „Nagyon jó.”
A legfontosabb parancs, Michael,
a „feküdj”, az „állj”.
És ez a…
És a fütty…
Mondjátok hangosan és erőteljesen!
- Micsoda szó. - Igen.
- Készen állsz? - Igen.
Meg akarsz csókolni? Gyerünk!
- Indulhatunk? - Igen.
A feladatunk visszaterelni a juhokat abba a karámba.
Rajta.
Oké.
Miért jönnek nekem?
Gyerünk, erre! Ne!
- Miért hagyod, hogy mögéd kerüljenek? - Én?
- Jack. - Szerencsétlen!
- Nem! - Fogd meg!
- Nem, Jack! - Fogjad!
Ne dobd a botomat! Ez sértés!
Nincs értelme megragadni őket. Így nem megy.
- Nem. - Fogjad, Jack.
Kumbaya, arrafelé.
Mit csinálsz?
- Szerinted? - Butább, mint a juh.
De ha megfogom a vezért…
- Igen! - Egy megvan!
Jack, menjél már a fenébe!
Nem csinálsz semmit, csak tarolsz.
- Egy megvan! - Jack.
Mit művelsz?
Hozd ide!
Balra, balra.
- Na gyere. - Balra.
- Befelé, Jack. - Ok.
Befelé.
Ül.
Ül. Ül.
Nem! Vissza oda!
Mit csinálsz?
Nyáj! Juhok!
Gyerünk ide befelé.
Elegünk van ebből a hülyeségből.
Befelé, ide a karámba.
Ötig számolok, és ha nem vagytok bent,
akkor pörkölt lesz belőletek.
Elég a szarakodásból.
Ez az, rendben.
- Igen! - Jó fiúk.
Szép munka.
- Köszönöm, Michael. - Így kell ezt, Jack.
A személyiségemmel és koncentrációval
betereltem a juhokat.
Szerintem csapatmunka volt.
- Kifárasztottam őket. - Egyetértek.
A végére kimerültek.
„Most már elegünk van, csak menjünk be a karámba.”
Csodálatos. Gyerünk.
Nem vagyok birka.
- Rajta! - Nem!
Nem, nem, nem!
Nem zártad be a kibaszott kaput!
Ennyi cirkusz után.
Most Gareth megmutatja a 800 hektáros farmját
egy terepjáróban.
Őszintén szólva egy hektár után nincs túl sok újdonság.
Jól vagytok ott hátul?
Apa, jól vagy?
Csak vigyázzatok!
A túloldalon van egy sziklafal.
Azta.
Háromszáz méter.
Te voltál, Michael?
Eltörött a medencém.
Legalább hallottátok.
Most döcögős lesz.
Jaj, ne, Max.
Ne tedd ide a feneked!
Max. Kérlek, ne, Max!
Apa.
Milyen odalent, Jack?
Max a képembe fingott.
Két centiről.
Nem, megint! Max, ne!
Zárd be a záróizmod!
Meg ne próbáld!
Max!
Szerinted ez vicces, Max?
Ó, netán kakálni készül?
Nem!
Max!
Hogy áll le?
Hogy is van az „állj”?
- Cachu. - Cachu?
- Cachu. - Cachu.
- Arra kérted, hogy kakáljon. - Ne!
- Kakálj rá, Max! - Ne!
Nem kell cachu!
Megjöttünk. A Dinas tetején vagyunk.
Megérkeztünk.
Hát, ez a Dinas.
Ami lefordítva
azt jelenti, hogy „város”.
Ez egy ősi, kelta földvár volt.
Látjátok, miért itt volt.
A családom 370 éve dolgozik ezen a vidéken, Jack.
- Liverpool arra van? - Aha.
Hallom a kocsik riasztóit.
Ez a hely nagyon kedves számomra,
gyermekkorom óta.
És itt szeretnék meghalni.
- Igen. - Innen csak koporsóban visznek el.
Van egy walesi mondás.
Az a hely, ahol a lélek megnyugszik.
Az én lelkem itt nyugszik meg.
Nagy, nedves folt van a hátadon.
- Mi? - Igen, nézd csak!
Szerintem Max pisilt le.
- Viccelsz? - Nem.
- Tényleg? - Max lepisilt…
Ezért láttam a rúzsát.
Ez a hullámvasút.
Ez a romantikus befejezés,
amely az utunk walesi részét zárja.
Ezután anya néhány kilométerrel északra küldött,
a Lake District felé.
Azért nevezték így, mert igen,
tele van tavakkal.
Csordultig.
És nyugdíjasokkal.
Ja, aki szereti a tavakat, az jó helyen jár.
A TAVAK
Édesanyám a luxus Armathwaite Hallban foglalt szállást,
és ötórai teát is szervezett.
De izgalmas!
Vagy mégsem?
Ideje, hogy felpörgessük egy kicsit.
Van rövidital?
- Van tequila. - Kérek kettőt!
- Kettőt? - Igen.
- Mit csinálsz? - Sohasem ittál mexikói kávét?
Nem teázni jöttünk?
- De. - Ötórai tea.
Te pedig tequilával próbálod szabotálni.
Bizony!
Tequilával semmit nem lehet szabotálni. Csak felpörgetni.
A hangulat olyan száraz, mint ez a sütemény.
- Fogadjunk valamiben. - Igen?
- Ott egy krokett. - Igen?
Ha nyersz, folytatjuk anya tervét.
Ha én nyerek, felborítjuk.
Jó, nem bánom.
Benne vagyok.
Jó.
Szavadon foglak,
nincs visszatáncolás.
Oké.
Gyerünk!
- A tequila. - Köszönöm.
Arriba!
- Rajta. - Istenem.
Imádni fogom.
Laposra foglak verni.
Lássuk.
- Megérkeztünk. - A győztes tarol.
Ezt leveszem.
Megfognád a kabátom?
Nekivetkőzöl.
Na lássuk!
Lássuk!
Bassza meg. Ez a zaj…
- Mi ez a zaj? - Egy vonat.
- Vonat volt. - Ez nem vonat volt.
- A telefonoddal csináltad. - Nem. Nem…?
- Csaló! - Nem!
- Csaló! - Én nem!
Nem én voltam…
- Nyomorult csaló! - Nem, nem.
- Nem én voltam! - Nyomorult csaló!
Ez a vonat. Ott van egy vasútvonal.
Nem!
Ha nyerek, megmutatom Michaelnek,
hogy Britannia nem csak teából és krokettből áll.
Valóban meglepő dolgok zajlanak az országban.
Az biztos, hogy itt minden a tóról szól.
Az egyik a hideg vízben úszás.
A Bassenthwaite-tónál vagyunk.
Winnie, a helyi úszórajongó
segít megérteni a tó titkát.
Winnie.
- Jack! - Hogy vagy?
- Örvendek. - Winnie, mint Winston Churchill?
Mint az angol Micimackó.
- Hogyne. - Igen.
- Biztonságos odabent? - Teljesen.
Nincsenek cápák,
krokodilok, ilyenek?
Ahhoz haza kéne menni, Kongóba.
Amikor kicsi voltam, nem úsztunk.
Csak láttuk, hogy a fehérek úsznak,
nekünk sosem volt szabad.
Féltem, mert sokan belehaltak.
Amikor aztán ide költöztem, olyan közel volt,
hogy úgy gondoltam: „Kipróbálom.”
Szóval van egy úszóbója.
Nincs rá szükség.
A bója lényege a láthatóság, mivel elég sok hajó jár erre.
Nincs rá szükség, már megoldottam.
Bemegyek.
- Búvárruha nélkül. - Ja.
- Istenem. - Ezt nézd meg!
Ott van egy címke, nézd!
Ez egy zokni.
Az meg mi?
Nem címke, hanem egy zokni.
Tudtam, hogy hideg a víz…
gondoltam, zoknit veszek.
Nem láttam semmit.
Rajta!
Várj még…
Felveszek egy búvárruhát.
- Búvárruhát. - Olyan hideg.
Nem az. Felmelegedett.
- Próbáljuk ki. - Nagyobb zokni kell.
Talán egy pár.
Nincs rá szükséged.
Szívesen segítek.
Benne vagy?
A zokni felcsúszott.
Mindig inkább levetkőzött, semmint felöltözött.
Átrendeztük a belső szerveimet.
Gyerünk!
- Nem kell sietni, Jack. - Oké.
Hamarosan eljön a pillanat,
ami egy férfiember számára nagyon kellemetlen.
- A golyóid? - Igen.
A hideg vízben úszás jót tesz a libidónak.
- Tényleg? - Bizony!
A nőket pedig feszesebbé teszi.
Nem válasz volt, csak egy kavics.
Agyvérzésed lesz?
Nem tudom. Elég, ha csak pancsikolok.
Élvezni fogod.
Aztán kaphatok agyvérzést
a mélyben.
Winnie!
Megmártóztam!
- Jack, csak… - Nagyon hideg!
Jaj, ne légy már ilyen kisegér.
Nem te vagy a kis Hablegény?
Mivel Michaelnek nem volt elég a partról piszkálnia, csónakot bérelt.
Sosincs jéghegy, amikor kellene?
Vedd le a búvárruhád, és ne légy már ilyen nyomorult.
Nem, Winnie, magamon tartom.
Ha leveszed, majd meglátod, hogy jobb lesz.
Úgy érzed,
életre kelsz!
Csak bízz bennem!
Oké. Vegyük le.
Oké.
Utállak, Winnie!
Ez az!
Nem érzek semmit.
Ez borzalmas, Winnie.
Tudom, hogy naposnak tűnik,
de a víz pont olyan jeges, mint apa ereiben a vér.
- Ne hagyj itt! - Ide nem szállsz be, Jack!
Menj innen!
Ha kell, csapj rá az evezővel.
Michael! Hogyan hagyhattál ott?
- Érzed, milyen jó volt? - Igen.
- Életre keltél? - Hát…
- Érzed…? - Élek!
Itt a zoknim.
A vízben.
Menj a fenébe!
Winnie, ez csodálatos élmény volt.
- Élvezted. - Igen.
- Inkább… - Megtartom.
Oké.
Az együtt töltött időnk emlékére.
Winnie!
Elnézést.
Sajnálom.
Nagyon élveztem az úszást.
Viszont
így utólag már értem, hogy miért vonz
sokkal több nőt, mint férfit.
A teknős
visszahúzódott a teknőjébe.
Nem tudom, hogy kijön-e valaha.
Ezután olyasmit terveztem, amibe Michael is beszállhat.
A vidéki séta menő az Egyesült Királyságban.
Ezen a túrán lesz velünk
pár láma.
A cél a Catbells Terrace, társaink George
és Kuka.
Ő az ott a bal oldalon.
Ruby és Sven vezetésével.
Célunk, hogy meghódítsuk a csúcsot.
Kuka fiú vagy lány?
- Hím, de kasztrált. - Igen, csak érdekelt…
Nem sok férfiasságot találsz nála.
Gyerünk, Kuka.
Mikor kasztráltak? Hány éve?
Fájt?
Tehát,
az ott Derwentwater.
Balra az Skiddaw, lent a tónál pedig van néhány sziget.
A Szent Herbert-sziget és a Derwent-sziget.
- Nagyon szép, Jack. - Gyönyörű.
Említette Szent Herbertet.
Soha nem hallottam ilyen nevű szentről.
Nyilván van Szent Herbert.
Lord Pocklington Keswick királya akart lenni,
és ágyúval lőtt a hajókra.
Különc egy fickó.
Arrafelé pedig…
Mi ez…?
Mit csinálsz?
- Én? - Hagyd abba.
- Mit, apa? - Hagyd abba.
- Adok nekik egy kis… - A seggedbe dugjam?
Hagyd abba!
A kalapod tökéletesnek látszik az etetéshez. Tál alakú a mélyedése.
Nézd, imádják.
- Hadd tegyem ide. - Nem!
Leguggolsz, ők meg esznek.
Nem akarom a kalapomban látni.
De Kuka igen.
Erre megyünk, fiúk.
Vakargatod a golyóidat, vagy azt, ahol voltak?
Gyerünk, Jack, menjél már.
Ki visz kit?
Nincs ott semmi.
- Jack, miért vagy ilyen… - Nem, nem.
Összevissza?
George, gyere már! Miattad nézek ki hülyének.
Hülyének nézek ki miattad, George.
Gyere, maradjunk az úton.
Ahogy Ruby mondta. Így már jobb. Kösz.
Ha most ilyen, képzeld, milyen volt
herélés előtt.
Elég volt ebből, gyerünk!
Gyere apuval!
Okos Kuka.
Jaj, a Winston-hang.
Igen.
Mikor lettél lámaszakértő?
Vennünk kéne egy ilyet.
Eljössz velem Oxfordshire-be, Kuka?
Most vettünk egy szép vidéki házat.
Amint Hilary hozzád szokik,
aludhatsz az ágy végénél.
Nem hittem, hogy kötődni fogok
egy lámához.
Az a láma nagyon édes volt.
Tudod, hogy hívnám a lámámat?
- Hogy? - Dalai.
Igen.
Dalai Láma.
A többiek meg…
„Jack, annyira vicces vagy.”
Kendrick „Lámár”?
Nem tudom, miről beszélsz.
Elegem lett anya fülledt szállodáiból.
Cartmelben foglaltam szórakoztató, pihentető, nyugodt és másmilyen
szállást.
Nos, vidéki.
Határozottan vidéki.
Jó napot!
Jó napot! Üdvözöljük!
A szobájuk már várja önöket.
Csak át kell menni arra.
- Köszönjük. - Igen.
Elég rusztikus, nem?
Egy átalakított istálló.
Értem. És ez mi a fene?
- Tudom… - Igen?
…hogy mit gondolsz.
Ebben a szobában nincs televízió.
De itt van a laptopom, nézhetjük a Netflixet.
Ez valami vicc, ugye?
Rá akarsz szedni.
Vidéki életre vágysz. Ez a vidéki élet.
Lóval aludni.
- Kipakoljunk? - Jó vicc.
Menjünk a kocsihoz!
Nem, apa, ez a szállásunk.
Ez a legjobb
lovas élmény.
Nem vágyom lovas élményre.
Nem fogok lóval aludni.
Itt nincs ló. Az a szomszédban van. Itt az ágy.
Ha ez nem készít fel a vidéki életre, akkor nem tudom, mi.
Ez a valós élet része.
A vendéglátóinknál a vendégek
egy fríz ló mellett kapnak szállást.
Nevetséges.
Akkor kipakoljunk?
Ha itt alszom,
nagyon erős altatóra lesz szükségem.
Talán Matey-nél van ketamin.
Ahogy esteledik,
Don Whitehall egyre valószínűbbnek tartja,
hogy lófejjel az ágyában ébred fel.
Inkább erre fordulok, hogy lássam a lovat.
- Apa! - Mit csinálsz?
- Nem kívánsz jó éjt a lónak? - Nem.
Jó napot se kívántam,
és jó éjszakát sem fogok.
Csak feküdj le, rendben?
Hú, előkaptad
a stafétabotod?
Apa, nézd micsoda méret!
Nézd meg!
Nekem reggelente van ilyen.
Nem bánod, ha emellett alszunk?
- Apa? - Mi van?
Nézd a lovat! Egészen felhorgadt.
Szerintem menj be hozzá,
és csapkodd meg egy kanállal.
Hogyne.
Szerintem feküdjünk le. Jó éjszakát!
Oké.
Elég a bolondozásból.
Jó éjt, apa!
Reggelire zabpehely?
Hátha zabos a ló is?
Igazodjunk,
ahol lehet.
Jack.
Kussolj már!
Ne beszélj már úgy,
mint egy kocsis.
Sok extra van itt, például
az személyzet egy kedves tagja személyesen ébreszt.
Úristen, Jack.
Igen?
Mi ez a dög?
Ez Mr. J.B.
Nos, vidd innen Mr. J.B.-t!
- Nem akarom az ágyban. - Ő a vekker.
Nem.
- Egy shetlandi póni. - Nem.
- A legaranyosabb dolog a világon? - Nem.
A legjobb ébresztőóra, ugye?
Jól aludtál?
Miért is egyeztem bele ebbe a hülyeségbe?
Borzalmasan aludtam.
Majdnem elpatkoltál?
Ne kezdd már megint!
Úgy tűnik, ez a ló nem bír magával, Jack.
- Csinálj valamit! - Mit csináljak?
Szia.
- Ide nem mászol be. - Ölelkezünk?
Nem.
Hú, de nehéz lába van.
A te hibád.
Megéltem sok mindent, de ez az éjszaka
mindent leköröz.
Be akar jönni.
Ide nem mászol be. Nem!
Azt hiszi, öreg répát talált.
Nem.
Most, hogy összerúgtam a patkót Michaellel és a pónival is,
visszatérünk anya tervéhez.
TÓVIDÉK
Tehát a lenyűgöző tóvidéktől öt órányira észak felé
a határon túlra, a skót felföldre lépünk.
Útközben feltűnik a Glencoe-hegység
lélegzetelállító panorámája.
SKÓCIA
De az utazás során hirtelen orvosi vészhelyzet lépett fel.
Az a póni úgy felágaskodott.
- „Felágaskodott”? - Mi?
És a lábujjamra lépett.
Hova lett?
- Mikor mostál lábat? - Nem tudom megmosni.
Elég áporodott.
- Ez nem normális. - Ne tedd ide!
- Elég már! - Szerinted vérmérgezés?
- Elég! - Lehet, hogy az.
- Vidd már innen! - Apa!
Nem látod, hogy vezetek?
Pár óra és Michael öltönycseréje után
megérkezünk a szállásra, amelyet anya foglalt:
Carberry-torony, Musselburgh.
Minek oda az a kerekesszék?
- Idetelefonáltam, én kértem. - Jaj, ne.
De igen.
Nem hiszem el.
Megsérültem.
Ez egy fizetett szolgáltatásuk.
- Idetelefonáltam, és megrendeltem. - Nevetséges.
Nem nevetséges. Megsérültem.
Megsérült a lábam.
- Jó napot, uram. - Jó napot.
- Helló! Sajnálom. - Istenem!
- Jól van, uram? - Igen.
- Köszönöm. - Jézus Mária!
Mi történt?
Lovasbaleset.
Nagyon sajnálom.
Egy szó sem igaz belőle.
Az Én kicsi pónimmal hülyéskedett.
- Nem igaz. - Dehogynem.
- Hozd inkább a csomagokat! - Rendben.
Óvatosan.
Nem hiszem el, hogy nekem kell vinni a kibaszott táskáit.
…gyönyörű hely, és a nap is süt.
Bárcsak
tehetnék egy sétát, de…
- Van sétabotunk. - Köcsög hátizsák.
- Ebből elég. - Apa!
Gyorsan kiugrottál a kerekesszékből.
Fontos dolgok vannak benne.
Biztos vagyok benne.
- Elnézését kérem. - Semmi gond!
- Jöjjenek! Erre. - Segítenél?
- Ne viccelj már. - Michael.
Ne csináld!
Én nem…
Apa!
Másnap reggelre Hilary szervezett valamit,
ami személyes gyermekkori álmom volt:
megkeressük
a Loch Ness-i szörnyet.
1933. május 2-án fényképezték le először a Loch Ness-i szörnyet.
Később álhírnek bizonyult, de fura módon
azóta több százan látták.
A szörny megtalálásához felkerestünk egy Nessie-vadászt.
Tartsd nyitva a szemed.
Bármikor megjelenhet.
Azta!
Ja, semmi.
Csak egy kacsa. Bocs.
- Üdv! - Ön lesz Steve.
- Igen. Jack? - Ön biztosan Steve.
Örvendek.
- Ő Michael. - Üdvözlöm.
LOCH NESS-I USZADÉKFA
Steve Feltham 30 évvel ezelőtt adta fel addigi életét,
hogy lakókocsiban éljen Loch Ness partján,
és a szörnyet keresse.
Ez a fickó egy igazi modern hős.
Mikor volt, hogy majdnem látta Nessie-t?
Tavaly nyáron,
a Loch másik végéről egy barátom hozta
a valaha látott legjobb bizonyítékot…
- Várjanak csak! - Egy koponya talán?
- Egy koponya hosszú nyakkal? - Várjanak!
Itt van.
Ez jó lesz.
Nézzék csak!
Ez körülbelül hat méter.
Kábé 152 méter mélyen.
Mint egy croissant.
A hajó, amelyik felvette,
naponta több órát van vízen.
Szóval több százszor ment el itt.
Akkor van a legjobb esélyünk,
hogy megtaláljuk Nessie-t,
ha kihajózunk.
Ha kihajózunk velük.
- Erre a helyre. - Igen.
És megkeressük ezt.
Ez a legjobb esélyünk.
Ezzel a két főállású Nessie vadásszal
valamit találnunk kell.
Nem?
Miért egy hálószobaablakra néz, Steve?
Azért, mert szép a nő.
Most már értem.
Vagy egy rivális Nessie-vadász?
- Szemmel tartom a konkurenciát. - Durva.
Valakinek a házát figyelik.
- Igen? - Igen.
Lejjebb kell állítani. Így.
- Köszönöm. - Hogyne.
Steve barátjának van egy kis szabadideje, így vele tartunk.
Ha kifogjuk Nessie-t, visszadobjuk, mint a horgászok?
Gyerünk Nessie-t fogni!
Néztél tükörbe ebben a sárga kabátban?
Lenyűgöző vagyok.
2020-ban a Ronald hajó érzékelt egy nagy foltot,
ami sokak szerint a Loch Ness-i szörny lehet.
Ön találta azt a foltot?
- Igen, világhírű lett. - Azta!
Amióta kijárok a tóra,
ez volt a legszebb bizonyítéka annak,
hogy van valami a tóban.
- Lehet, hogy megtaláljuk? - Remélem.
Egész közel vagyunk a ponthoz,
ahol érzékeltük.
Figyeljék a képernyőket.
Bármi, ami azon a fekete területen van,
az hal vagy a szörny.
Egy nagy piros pontot keresünk.
Még semmi.
Igazi türelemjáték, nem?
Amit 30 éve játszik.
Nos, én 50 éve figyelek.
- Ötven éve? - Bizony.
Nos, én ilyen kihívásra nem vagyok felkészülve.
Hat órája vagyok itt,
már kezdek türelmetlen lenni.
Úgy döntöttem, hogy kézbe veszem az ügyet.
Itt az ideje, hogy csalizzunk egyet.
Ha a rablóhalaknak jó, akkor Nessie-nek is.
Ez jól néz ki.
Bedobjuk?
Várj egy kicsit.
Harmincegy év.
Lehet, hogy szakaszos böjtön van.
Tudod, amikor nem eszel…
…két évszak között.
Két évszak közt egy szörny esetében.
- Még egy vödörrel? - Oké.
Dobjuk ide közelre!
Apa!
- Nem rossz technika. - Bedobtad a vödröt is?
A vödör ott marad, mert ha Nessie most jön,
akkor vödörrel fejbe vágjuk.
A vödör lehet az egyetlen dolog, amit ma kifogunk.
A hableányok előhívására nem matrózdalokat énekeltek?
De bizony.
Csak meg ne kérje, hogy énekeljen.
Jönnek a hajósok nemsokára Cukrot, teát és rumot hoznak
Egy nap, ha eljő Nessie Fogjuk, és elmegyünk innen
Nem ez a jó dal.
Ez nem jó a szörnynek,
de másnak sem.
Ez megbolondult.
Gyere ide, te gazember.
Ide, Jack bácsihoz.
Gyere Jack bácsihoz!
Na…
Bassza meg.
- Apa? - Igen?
Gyere le ide a hálóval, hátha harap valami.
Elég valószínűtlen.
Apa, itt van egy!
Ráharapott.
Gyere már!
Engem is lehúz.
Fogd a lábam, apa!
Gyere már!
Még egy kicsit.
Elmegy, vigyázz!
Idióta.
- Majdnem. - Láttam.
A semmivel víaskodtál.
De hisz…
itt hagyott.
Kemény csata volt.
Majdnem megfogtam.
Te is láttad, nem?
- Én nem láttam semmit. - Dehogynem.
Annyit láttam, hogy iszonyú nagy zajt csapsz.
Éreztem az erejét.
- Persze. - A botom végén.
A mítosznak vége.
A nap, amikor a legenda
valósággá vált.
Igazi Nessie-vadász vagyok, mármint csak úgy, mint Steve-ék,
hisz sose láttam a szörnyet!
Mondjuk, állíthatnám az ellenkezőjét.
Most egy ünnepi dal.
Egy hajó tengerre szállt Úgy hívták, hogy Billy o’Tea
A szél ide-oda fújta Fújjátok, fiúk, fújjátok !
Jönnek a hajósok nemsokára Cukrot, teát és rumot hoznak
Egy nap, ha a munkának vége Fogjuk, és elmegyünk innen
Pöpec.
Egyszer abban a toronyban szexeltem.
Azzal vette rá, hogy: „Szeretnéd látni a Loch Ness-i szörnyet?”
Vödörnyi élmény volt, közben egy vödörrel szegényebbek lettünk.
Micsoda élmény volt!
Ideje vacsorázni.
Nessie-szelet volt a terv, de természetesen
ehelyett birkagyomrot ettünk.
Köszönöm.
Tök jó, amikor serpenyő van a tányéron.
Nemcsak ízletes, de díszletes vacsora.
Hagyományos.
Haggis.
Jól néz ki.
Jack.
Ideadnád a sót, kérlek?
- Tessék. - Hidd el, elég sós.
Neked biztos, de nekem nem.
Picit megsózom.
Ideadnád a sót?
Nem bánom.
Köszönöm.
Jack, megkaphatnám a borsot is?
Tudod mit? Hagyd csak.
Elég borsos, nem kell rá több.
Elég jó így.
Itt hagyom, hátha meggondolod magad.
Nagyon köszönöm.
Szerinted
kaphatok egy korty
vörös bort is?
Ebből elég volt, odaülök melléd.
- Ugyan, nem szükséges. - Nem.
Csak egy pici kis…
Igen, nem vagyok… nem vagyok az inasod.
Edzés vacsora közben.
Akkor kaphatok vörösbort?
Pillanat…
Elég.
Köszönöm.
Volt időm feldolgozni
a híreket és átgondolni az egészet,
és elfogadom a döntést,
és így
ez lesz a mai áldás,
áldásomat adom a vidéki életedre.
- Az áldásodat? - Igen.
Menj békével!
Örülök ennek az új kezdetnek.
És bár eladtad a házunkat, nem baj.
Áldásom adom
a költözésre,
az új életetekre.
- Nincs szükségem az áldásodra. - Megkaptad.
A tied.
Nincs rá szükségem.
Jó,
ha szükség lesz rá, előveheted.
Az áldásom.
Nincs rá szükségem.
De ha szeretnéd…
Nem szeretném.
Nos, ha egyszer mégis szeretnéd,
akkor áldásom rá.
Sosem lesz rá szükségem.
Nos…
Nagyon valószínűtlen, hogy valaha szükség lesz az áldásodra.
- Oké, hát… - Már megvettem a házat.
Tartasz valamitől
az új élet kapcsán
kint, vidéken,
81 évesen?
- Elég szép kor… - Az.
…ekkora döntéshez.
- Hál’istennek ott van anya. - Tényleg.
Hiszen nélküle
nem tudnál átköltözni.
A háztulajdonos két traktort hagyott ránk,
és anyád már mindkettőt vezette.
Anyád akármibe ül, az mozogni kezd.
De durva.
Nos…
- Nos, nem egészen erről… - Nem.
Nem.
Nem így értettem, tudod.
- Érted, mit akartam mondani. - Persze.
Másnapra anya önmagán is túltett.
Harry Potter-rajongó vagyok.
Láttam a filmeket, és majdnem egy egész könyvet is elolvastam.
Anya az igazi Roxfort Expresszre foglalt helyet,
arra a gőzösre, amelyet 1949-ben építettek, ami a filmekben is szerepelt.
A világ minden tájáról érkeznek ide rajongók.
Agyar sokkal kisebbnek tűnik.
Ez a vonat olyan, mint amelyikkel iskolába jártam
kicsi koromban.
Roxfortba jártál?
A Roxfort nem valós hely, Jack, nem tudtad?
A Mardekár ház feje voltál?
- Ezek igazi vonatok. - Itt vagyunk.
Sokak szerint az egyik legjobb vasútvonal,
Fort Williamnél indul,
a Királyság legmagasabb hegyénél, Ben Nevisnél,
majd számos tó mellett kanyarog Mallaig felé
a Skye-sziget déli csücskéhez.
A gyerekek imádhatják.
Nem tudták, hogy Voldemort is a Harry Potter vonattal jár.
- Istenem. - Élőben.
- Nagyon vicces. - Ide felvennének statisztának.
Gyereket ijesztgetni.
Apa, ez a Harry Potter híd.
Nem izgalmas?
Ébressz fel, ha odaérünk.
Apa, nézd.
Igen, ez egy híd.
Mint Putney-ban.
Nagyon szép emlékeim vannak a helyről,
akkoriban házasodtam,
és ide jártunk,
itt laktak anyósomék.
- Itt? - Igen.
Igen. Mármint a közelben.
Kocsival jöttünk.
Elég hosszú út volt.
Volt egy kis dögös MG sportkocsim…
Szerelmesek voltunk, érted.
Fiatal szerelmesek.
Nem olyan fiatalok.
Jó, nem annyira.
- Fiatalabb volt nálad. - Igen, fiatalabb volt.
Úgy értem, bizonyos értelemben a legromantikusabb emlékeim
ide kötnek.
Volt olyan,
hogy kirándultunk,
piknikeztünk,
megebédeltünk.
Egy hatalmas hangákkal teli réten,
és hirtelen szakadni kezdett az eső.
Teljesen elázott, mindene… érted.
És le is vetkőzött, annyira átázott.
Nem érdekel minden részlet.
Emlékszem, hogy dörzsölgettem,
szárítgattam,
és azt gondoltam: „Beleharapnék itt-ott.”
Hadd szálljak ki!
Fürdőruhában mindig remekül nézett ki.
Igazán?
Ott dudorodott, ahol kell.
Csodálatos,
elképesztően vonzó volt Jane.
Ki a fasz az a Jane?
Hogy érted?
- Azt mondtad, Jane? - Ja.
Az első feleségem.
- Az első feleségedről beszéltél? - Igen.
Azt hittem, anyáról.
Nem, anyával évekkel később találkoztam.
Miért mesélnél
romantikus történeteket az első feleségedről?
Erről volt szó.
A skót felföldről volt szó, meg minden.
Ha romantikáról akarsz beszélni,
akkor kérlek,
az anyámmal töltött romantikus időkről beszélj.
Rendben.
Van egy olyan érzésem,
hogy meg fogom bánni ezt a kérést még ezen az úton.
De mostanra, ha lehet,
ne beszélj más feleségekről.
Értettem.
A mocsokáradat eldugaszolásához apa figyelmét
játékkal tereltem el.
Ez lenne vicces?
Úgy értem…
- Alagutas játék. - Istenem.
Köszönöm, én erről lemondok.
- A következő alagútnál. - Humorista vagy?
Vágjál pofákat te!
Hová lettél?
Gyere ki onnan, Jack!
Ha jön az ellenőr, rosszat fog gondolni.
Undorító. A fiad vagyok.
Nos, ezt csak te tudod.
Most rajtad a sor. Csak egyszer.
Rendben. Csak egyszer.
Egy utolsót, és kész.
Most jön.
Kérnek valamit?
Nem, nem. Kicsit sokat ivott.
Már most? Ajjaj.
Tudod, hogy Skóciában vagyunk,
ha azt mondod, hogy pityókás vagyok,
és a szeme sem rebben,
csak továbbmegy.
Valószínűleg mindenki ilyen a vonaton.
Valószínűleg azokon csodálkozik, akik még józanok.
Micsoda élmény!
Foglalás előtt érdemes érdeklődni.
Nehogy egy seprűnyél-helyettesítőre kelljen fanyalodni.
Délnek, Edinburgh felé haladunk.
Hilary megszervezte utolsó utunk utolsó szakaszát.
Oda, ahol humorista lettem.
Minden évben felléptem az edinburgh-i fesztiválon.
Minden brit humorista itt kezdi meg a karrierjét.
Bárhol is legyen most apám, lenéz ránk.
Nem halt meg,
csak leereszkedő.
2011-ben,
úgy gondoltam, jó lesz, ha felhívom Michaelt a színpadra.
Jó előadó volt, szerették.
Tíz évvel és öt világ körüli úttal később
most ismét itt vagyunk.
Anya!
El ne üssenek.
- Helló, anyuci! - Hogy vagytok?
- Helló, anyuci! - Apuci!
Anya csatlakozott,
hogy az utolsó út fényesen fejeződjön be.
Egy híres skót bandával
szervezett egy eseményt
a Királyi Orvostudományi Főiskolán.
Nos,
készen álltok?
Mehetünk?
Tolni kell, anya.
- Ta-dam! - Gyerünk.
Íme Edinburgh és a Királyi Katonazenekar.
Köszönjük.
Mi a zenekar története?
A Royal Edinburgh Katonazenekar eredetileg szórakoztató műsort adott elő
katonáknak és civileknek.
Több mint 70 évvel ezelőtt, szórakoztatásként.
Ha készen állnak, kipróbálhatják.
Később lesz egy fellépésünk, és szeretnénk,
ha részt vennének rajta.
- Kiváló. Szívesen. - Izgalmas!
A végén visszakergetnek minket a határon.
Azért próbáljuk meg.
Jack, csak próbálja…
Na, ez nem jó.
Mi a fene? Dudán is játszol, anya?
- Úgy hangzott… - Csak úgy, mint a duda.
- Bizony. - Elsőre sikerült!
Lássuk tovább!
A duda szerintem nem nekem való.
Hozzám a nagydob illene.
Mindig is vonzottak a pántok.
- Vedd fel, Jack. - Ó, igen.
- Már most is élvezed, ugye? - Igen.
Gurítsa addig, amíg… Ez az.
Tegye alá a fejét!
Nem, anya.
Elég.
Ezeket még be kell…
Jack.
Voilá.
Oké.
- Menjek a végére? - A nagydob általában középen áll.
- Értem. - Michael, meg kell…
- Vigyázz! Apád! - Hol? Ó!
- Mit csinálsz? - Ez egy nagydob.
- Közétek állok. - Vigyázz a dobbal!
Közétek állok.
Veszélyes ez a dob.
Próbáljuk a dobbal!
Duda és dob,
és lépést tarts!
Tényleg sikerült?
- Aha. - Csak ácsorogtál?
Dehogyis.
Nem hallottad?
- Nem. - Beszélsz vele?
Apával akartál beszélni? Bocs.
Gyerünk.
- Tényleg doboltál? - Igen!
- Doboltam. - Kiváló.
- Befejeztétek? - Igen.
Legelöl áll egy dobos,
a tamburmajor, aki a zenekart vezeti.
- Jól állna neki egy ilyen. - Egy ilyen.
- Fényes. - Igen.
Kipróbálom.
Azokon a macskaköves utcákon
apának jól jöhet.
A zene leállításához
emelje fel a pálcát…
Felemelem, így…
és leáll a zene?
Itt nem jutsz át!
Ez inkább Sauron lenne.
Tapasztalatom szerint, amint valaki pálcavivő lesz…
- A fejébe száll. - Érzi,
hogy a hatalom felelősséggel jár.
- Nálam van. - Pálcát fel!
Lássuk, megértette-e.
Ha egy dobos eltér, azt így állítják le?
Igen, uram!
Értetted, apa? Gyakoroljunk! Lássuk a leállítást!
Szerintem megértettük.
Készen állunk.
Azt se tudjuk, mit játszunk.
PARLAMENT TÉR
Michael tehát tamburmajor lett,
Hilary és én pedig a Royal Mile-on fogunk menetelni
a Királyi Katonazenekarral,
a felvételeket pedig a skót függetlenségi mozgalom biztos felhasználja
a következő függetlenségi népszavazáson.
Dudák és dobok középen,
felkészülés,
vigyázz,
lépést tarts!
Jack, nem tartod az ütemet.
Én? Szerintem magadat hallod.
Ütemre csináld!
Hülyének nézhettek, de a szabadságom nem adom!
Hilary, ne csináld! Tiszteletlenség!
Elvesztettem a dobverőmet.
- Gyere, anya. Indulás Carlisle felé! - Jack!
Jack!
- Basszus. - Fordulj meg!
Winston, a sapkád.
Bocs, Winst.
Annyira belejöttem,
hogy át akartam menni a határon, hogy angolokat öljek.
Vissza! Vissza!
Vissza!
Ehelyett
kiélvezzük az edinburgh-i kastély lélegzetelállító kilátását,
és befejezzük az utolsó romantikus utunkat.
- Jó hideg van itt. - Eléggé.
- Szerinted is? - Igen.
- Jó volt a befejezéshez. - Igen.
Olyan jók voltak a dudások.
- Igen. - A duda és a dob.
- Jó volt a végére. - Igen.
Szomorú,
de jó volt.
- Kár, hogy vége lett, nem? - De.
- Nem hagytunk ki semmit. - Nem.
Hiányozni fog.
Amikor nyögök és panaszkodom,
arra gondolok: „Mi mást csinálnék?”
- Igen. - Nyolcvanegy évesen.
És hogy olyan szerencsés vagyok.
És igen… tényleg az vagyok.
Én is szerencsés vagyok.
Nagyon jól éreztük magunkat.
Biztos, sok más dolgot csinálunk majd együtt, csak ne utazzunk.
- Kösz. - Vicces volt.
Elég volt!
- Dudák! - Azt hittem, megszeretted a dudát.
Igen, de zenekar nélkül olyan, mint egy fojtogatott macska.
Nagyszerű meglepetést tartogatok a végére.
Megszerveztem, hogy a hazautatok látványos legyen.
Nagyon látványos. Imádni fogjátok.
Nos,
ez az én búcsúajándékom.
Ne már…
Csodás családi pillanat,
erre ti egymás szájába másztok.
Még egyet,
aztán elég.
- Soha többet. - Hogyne.
- Gyerünk! - Magamba szívom ezt a pillanatot.
Jack, hagyományosan öltöztél?
Semmi közöd hozzá.
Ne… hagyjál már!
Hány éves vagy?
- Nyolcvanegy. - Igen.
- Szerinted ez vicces? - Látnom kellett.
Te vettél alsógatyát?
Én? Természetesen nem.
A golyóit zokniba dugta.
Hilary meglepetése tényleg óriási volt.
Hihetetlen repülést szervezett.
A Biggin Hill vett fel minket
két II. világháborús Spitfire-ral.
Micsoda befejezés!
Mármint nem végleg.
Remélem, karbantartják őket.
Gyerekkori álmom volt egy ilyen repülés.
Tényleg hihetetlen, apa, ugye?
Nagyon izgalmas.
Szerepel a bakancslistámon.
Kipróbáljuk, mire képesek ezek a rossz fiúk?
Csináljunk egy hurkot.
Meg ne próbáld!
Azt mondtam, nem!
Istenem.
Mosolyogj, apa!
Istenem.
Basszus.
Elég!
Bassza meg.
Behányok.
Istenem.
Ó, Istenem.
Milyen volt?
Azt hiszem, mindjárt hányni fogok.
Jobb lett volna vonattal menni.
A feliratot fordította: K. Hajnalka