EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
NÅGONSTANS OVAN DEN ENGELSKA LANDSBYGDEN
Fy fan för helvete!
Mår han bra?
Pappa?!
Pappa!
Landa omedelbart.
TRE VECKOR TIDIGARE
Det har varit ett kämpigt år för många i hela världen.
Rädslan gjorde sig påmind även i vår familj, men nu börjar det ljusna.
Nedstängningen har varit tuff för mig. Jag är en fri själ.
Att sätta en sån här påfågel i bur…
Det har varit svårt. Men pappa har nog älskat det.
-Hilary! -Ja?
Hämtar du ett glas vin, tack.
Uppriktigt sagt har jag uppskattat nedstängningen
eftersom jag slipper träffa människor.
Jag kan säga att jag i allmänhet inte är särskilt förtjust i människor.
Ingen har fått krama honom, vilket passar honom perfekt,
och det har faktiskt varit olagligt för honom att träffa Hilarys vänner.
Jag har inte gjort särskilt mycket alls under nedstängningen.
Vilken stilig karl jag är.
Det har varit en utmaning att vara instängda tillsammans. Riktigt kämpigt.
Flytta på dig.
Hon har passat upp på honom i 14 månader.
Det är ett under att han inte har blivit gripen för slaveri.
Jag har tagit på mig att ordna den här sista resan.
För att få ut dem ur huset låter jag dem resa runt i Storbritannien
och visa upp vår underbara ö.
Jag tänkte nog att den sista resan skulle gå till en sån där klinik i Schweiz.
Men Storbritannien blir nog betydligt muntrare.
-Hej, hur är det? -Hej. Vilket djärvt klädval.
Vi ska ju ut på lunch med vår älskade son.
-Ni ser ut som hallickar. -Charmant…
Ni är som hämtade ur en Snoop Dogg-video.
-Vad oförskämt. -Sa gossen i luffarkläder…
Resan börjar med kanske den största utmaningen.
En restauranglunch med familjen Whitehall…
…med utländsk mat.
Varför ska vi äta kinesisk hämtmat?
-Det är inte kinesisk hämtmat. -Det är det visst.
Nej! Det är Gordon Ramsays Lucky Cat.
Han är en Michelinkock. Och det är asiatisk fusion.
Det är inte hämtmat. Vi äter ju här.
-Är det här hans restaurang? -Ja.
Ni tror väl inte på allvar att han ska vara här?
Såna där människor säljer ju sitt namn på franchise till höger och vänster.
Vad heter det där stället med kycklingen som…?
-Kentucky Fried Chicken? -Kentucky Fried Chicken.
Har ni nånsin sett överste Sanders där?
Förväntar ni er att han ska titta fram
och tjoa med sitt lilla pipskägg?
Det är inte samma sak. Gordon Ramsay är ingen överste Sanders.
Jag ser honom faktiskt. Jag ser honom verkligen.
Så fan heller att han är här på restaurangen.
Det är han! Han där i svart.
Det är nog en dubbelgångare.
Får det vara nåt annat till huvudrätten?
-Ett kokt ägg, tack. -Nej.
Ett kokt ägg? Givetvis. Jag ska höra med kocken, så återkommer jag.
-Vad är det där för blick? -Gordon Ramsay är en av de främsta…
Jag kommer ändå inte att äta det här.
En herre har bett om ett kokt ägg.
I helvete heller. Tror han att vi är Golden Egg på Old Kent Road, eller?
Fråga om han vill ha det förlorat, stekt eller uppkört i arslet.
Det här är fantastiskt gott.
Det där ser ut som nåt från vägkanten.
Jag ber om ursäkt, men vi kan tyvärr inte ordna ett ägg i dag.
Nähä. Fint att vi redde ut det.
Resan som jag har planerat
är fantastisk. Ni ska få se det bästa av de brittiska öarna.
Och det bästa är att det inte blir några utlänningar som du kan förolämpa.
Om vi inte åker till Skottland.
-Är allt till belåtenhet? -Ja, utsökt.
-Är ni färdiga med det här? -Ett ögonblick, bara.
-Kommer inte på fråga. Duka av, tack. -Det får inte gå till spillo.
Det är ingen sån restaurang. Ska du ta med det här också?
-Nej, det behövs inte. -Duka av.
Vänta, jag… Skickar du det där?
Nej, det där vill jag ha!
Ska du äta en dumpling senare, från en hundpåse?
Ja, ner med den. Och det är ingen "hundpåse".
-Du plockar Phillys bajs i såna där. -Det här är blixtlåspåsar.
-Jag ber om ursäkt. -Det där tar jag i en Tupperwarelåda.
-Nej… -Hilary.
-Tog du med en Tupperwarelåda? -Ja.
Nu räcker det.
-Sluta! -Jag ber om ursäkt.
Skicka den där, så viker jag ner den i burken.
Jag tänker inte låta dig lägga en halv fisk i handväskan.
Det är slöseri!
-Tack så mycket. -Jag ber om ursäkt för min fru.
Det är helt klart han. Jag ropar på honom.
Gordon!
-God eftermiddag. -Gordy.
-Hur står det till? -Det är utsökt. Underbart.
De har inte varit hemifrån på länge.
-Han äter bara väldigt smaklös mat. -Kallar du vår mat smaklös?
-Jag menade inte så. -Det lät så.
Annat än det här blir det bara smaklös mat.
-Jag tyckte också det lät så. -Nej! Det är jättegott.
-Din jävel. -Smaskens.
-Sträck på dig. -Förlåt.
Lär dig av dem som är mer väluppfostrade och äldre.
Den här mannen är dessutom far till många barn. En fruktsam man.
-Ursäkta? -En fruktsam man.
-Det är ett bra ord. Det betyder fertil. -Ja.
Hans syster fick nyligen barn. Vi är morföräldrar.
Men den här… Snacka om trög i starten.
Du är inte mogen för att bli pappa.
Du kan inte ens ta hand om dig själv, än mindre ta ansvar för barn.
Du skulle glömma dem på matbutiken medan du köpte vin.
Jag ser det framför mig: "Fan också, ungarna."
Vänta tills du har ett hederligt arbete, som den här mannen har.
-Som TikTok-stjärna? -Hördu, din lilla skit.
-Tack så mycket, Gordon. -Ha en trevlig resa. Trevligt att träffas.
-Vilken trevlig karl. -Jag sa ju att han var charmerande.
Du sa att han inte var här.
Antagligen inte, sa jag, men om han var här skulle han vara charmerande.
Lögnare där.
Vem tar notan?
Jag har faktiskt ett arrangemang med Gordon.
Herregud, ska han få ett sjätte barn?
Det vore ett mirakel. Men oroa er inte för notan.
Det är bara en liten sak som ni behöver göra.
-Vilket skämt. Tänker du hjälpa till? -Jag hjälper till.
Tanken är att vi ska göra det ihop.
Vad gör du? De där är ju smutsiga. Helt otroligt…
Har du nånsin knegat med de där händerna? Varför har du gummihandskar?
-Som skydd! -Ansträng dig lite.
Visst, men jag vill inte få torra händer.
-Allvarligt? -Vi trodde att det var rent.
-Ser det rent ut? -Okej, det är en liten fläck där.
-"En liten fläck"? -Förlåt, då.
Gordon!
Förlåt!
-Gordon… -Han blev arg.
Nu är det rent.
När jag hade packat och pappa sett på när mamma packade åt honom
bar det iväg på Hilarys hemliga Storbritannienresa.
För att göra avfärden storslagen
hade jag hyrt nåt klassiskt brittiskt och speciellt att uppleva Storbritannien i.
-Känns det nostalgiskt? -Nej, den här bilen är ett skämt.
-Man känner verkligen vägbanan. -Ja, varenda tum.
-Ska vi köra förbi Buckingham Palace? -Vad synd…
Inget ont om kungafamiljen.
#TeamMeghan.
Jag har tagit med traditionellt brittiskt tilltugg till resan.
Inlagda ägg.
Jag älskar inlagda ägg. Jag har inte öppnat burken än.
-Jag hoppas att du inte tänker äta ett. -Jo, det ska jag.
-Kom inte nära mig med det där. -Det ska jag inte.
Varför har vi hamnat nånstans där det är konstant rött ljus?
Oroa dig inte, det slår snart om.
-En lugn och trivsam biltur i stan. -Det var den chansen.
-Du fick motorstopp. -Ja.
Jag tror att du ska…
Förlåt!
-Var sitter tändningen? -Förlåt.
Jag bara…
Jag vinkar förbi dem.
Förlåt.
Du måste hitta dragläget.
Du ska hålla händerna tio i två.
Vill du ha fler råd från en som inte har körkort?
Det stinker fortfarande ägg härinne.
Ljuvligt…
Hur lägger man in ägg? Vet du det?
Det är vinäger…
-Du spiller ju på mig! -Förlåt!
Du frågade vad som var i, så jag läste på etiketten.
Nu är hela golvet nerspillt.
-Kan jag ta din överrock? -Nej! Den låter du bli.
Minin var en bra idé, men lite för trång, och nu stank den av inläggningslag.
Så vi bytte upp oss.
Vår första anhalt var Cerne Abbas i Dorset
där vi skulle få ta del av den uråldriga traditionen morrisdans.
Morris är en särpräglat engelsk folkdans
som har dansats i åtminstone 500 år.
Vissa tror att dansen är fertilitetshöjande, som de som håller till
vid denna tusenåriga kalkstensfigur utrustad med en rejäl påk,
Cerne Abbas-jätten. Jag fattar vinken, mamma.
-Du kan väl det gamla talesättet? -Vilket då?
Man ska pröva allt en gång i livet, förutom…
…incest och morrisdans.
Det blir det ändring på i dag.
Gällande morrisdansen, alltså.
Det här är Wessex Morris Men, det mest respektingivande gänget i Dorset.
-Bravo! -Åh, hej!
Hej!
-Hej, mina herrar. -Hej.
Hur länge har ni varit bjällermän?
I ungefär 40 år. Jag är ganska färsk, det finns de som har hållit på längre.
-Jag kan bli nästa generations dansare. -Gärna.
-Du är usel på att dansa. -Nej.
Själv fick jag tacka nej till Strictly Come Dancing…
Inte illa!
Av hänsyn till min fru. Ni vet hur det brukar gå.
Var du orolig för att en dansare skulle vilja ha en relation med dig?
Ja, och så skulle jag sitta där,
insnärjd i en härva av sex och så där.
Var dansar ni?
Oftast uppe på toppen av Cerne Abbas, där jätten är.
Ni dansar där för att ni är äldre,
och det ska hjälpa er att…
-Ja. -För det har han haft problem med.
Det har jag inte alls.
Det är du som har problem.
Var är barnbarnen?
Min majstång är fullt fungerande, bara så ni vet.
-Ska vi ta fram bjällrorna? -Ja.
Då var det dags för den här ystra valpen
att lära sig några steg av dessa ciderhärdade gamla jyckar.
Ni ska få lära er grundstegen.
Det är ett, två, tre, hopp, ett, två, tre, hopp…
Ett, två, tre, hopp. Ett, två, tre, hopp.
-Kan vi få lite musik? -Kan du nån Cardi B?
-"WAP"? -Förlåt?
"WAP", "Wet Ass Pussy".
-Vad pratar han om? -Modern musik.
Kör nåt traditionellt, då.
-"Shepherd's Hey". -Fet låt.
Lugnt och fint.
-Och nu. -Ett, två, tre, hopp.
Ett, två, tre, hopp. Ett, två, tre, hopp…
Seså, Michael!
Vi ska inleda dansen, innan vi börjar med stegen,
med att svassa bakåt. Ett, två…
-Svassa… -Precis.
Det gillar jag.
Grejen med morrisdans är att man försöker göra likadant samtidigt.
Då kan ni titta på mig. Höft, höft, höft och pose!
Där kan ni ha problemet med barnbarnen.
Ja, så kan det nog vara.
Han kan kläcka ur sig nåt sånt, men du borde veta bättre.
Ett, två…
Jag vill inte klaga, men du klev bakåt med höger.
Herregud, snacka om baksätesmorrischaufför…
Vet ni vad vi kan göra om vi vill göra det modernare och mer tilltalande för unga?
-Vi vill inte göra det modernare. -Ett, två, tre, spark och slamphuk.
-Det här blir inte lätt. -Eller hur?
Om de tog det på allvar skulle han nog vara duktig.
Men nu var han bara jobbig.
Vill du visa hur han ska göra? För jag tror att…
Jag tror inte att jag är så bra på det.
Du är nog bättre.
Ett, två, och skutt.
Jag förstår vem du brås på.
Vissa har dansen i blodet och lär sig snabbt.
Och…
Vissa måste man lära upp steg för steg.
Det blev fel. Börja om.
Det blir bara värre.
Bakåt. Ett, två, och skutt.
Ett, två, tre, hopp. Ett, två, tre, hopp…
Vi har lite att göra innan fertilitetsframträdandet.
Hur många veckor har vi på oss?
Man kan dansa runt med ett stort flin och vifta med dukarna,
men det blir inte morrisdans om inte alla gör likadant.
…och bakåt på tre. Svassa bakåt!
Skärp er.
-Vi tar en kort paus. -Det börjar ta sig.
Till duschen, bamsing.
Tröjbyte?
Okej.
Av med bjällrorna. Inga drillar i duschen, killar.
Vi hade vuxit från morrispojkar till morrismän.
Äntligen kunde jag ta på mig sviden som skulle bli som kattmynta för damerna.
Jag är mest bekymrad över hur vi ska fördela alla groupies mellan oss.
För när vi är färdiga med fertilitetsdansen
kommer det inte finnas en kvinna inom 1,5 km radie som inte är gravid.
Jag är redo för action.
Jag ska bara hämta de andra. Jim, Rolf,
El Chapo, Skrynkelmonstret, Shagga och Shakiel.
Mina dödspolare.
Fast jag behöver kissa innan vi åker.
Ja, jag kommer. Jag ska bara kissa.
Ja, vi ses i bilen. Jag är snart klar.
På vägen till uppträdandet drog ett typiskt brittiskt oväder in.
Även om morrispojkarna inte lät sig kuvas av starka vindar
så var skrythalsen av en annan åsikt.
-Kommer du ut ur bilen? -Nej, det gör jag inte.
-Vi ska dansa nu. -Jag ser det, men jag går inte ut.
-Varför inte? -För att det blåser så jävligt.
Vilken stöttande far du är.
Jag ber om ursäkt för honom. Hur ställer vi upp oss? Två och två?
In med dukarna. Känn rytmen, gå ingenstans,
lås in era döttrar, för nu blir det morrisdans!
Nu blir det åka av.
Pappa hejade på vid sidan av. Nu skulle det bli tuffa tag.
Svassa bakåt.
Skutt.
Upp.
-Och bakåt. Snurra runt. -Framåt.
Herrejösses.
Hatten flög av!
Det gäller att morrisdansa som om ingen såg på,
förutom den läskige mannen i bilen.
Jag förstår att det är svårt att se, så elegant som jag dansar,
men jag improviserade nu friskt i den starka vinden.
Mot mitten!
Upp med händerna!
Och ner.
-Led oss bort. -Där satt den!
Vi följer dig.
Då så, Skrynkelmonstret. Var är efterfesten?
Den hedniska ritualen var genomförd.
Och när fertilitetstruppen drog iväg på galej
tittade solen fram, och pappa med.
Känner du dig mer fruktsam nu?
Ja, det tror jag.
Men jag kanske ska gå in för det mer om jag vill få maximal nytta av det.
Jösses.
Jag känner kraften nu, pappa.
Hundratals år…
…av hednisk kraft i mitt blodomlopp.
Jag tror att du håller på att bli galen.
Jag är morrisman nu. Jag har funnit mitt kall.
Vart jag än kommer ska folk viska mitt namn.
"Där är han, mannen med bjällrorna."
-Kukhuvudet, snarare. -Pappa.
Med doften av hö kvar i näsborrarna
körde vi vidare mot Kent för nästa överraskning som Hilary hade planerat.
Mamma har verkligen fått till det.
Det här kommer du att älska.
-Vet du vart vi ska? -Nej.
Hem till din hjälte.
Min hjälte? Jag har många.
Han som du blir till dig i jeansen av.
-Den störste. -Jag har inte jeans.
Jag ger upp. Berätta vem det är.
-Winston Churchill. -Fantastiskt.
Kan du visa det med ansiktet?
Enligt pappa var Winston Churchill den störste ledare som nånsin funnits.
Men för många är han bara flintisen med V-tecknet.
Chartwell var Churchillfamiljens hem i 40 år. Schyst lya.
Men han borde hunnit med att skaffa bubbelpool på den tiden.
Hej och välkomna till Chartwell.
Ska vi gå in? Då går vi.
Curatorn Katherine Carter bjuder oss på en unik visning
så att pappa får komma närmare sin förebild.
Här har vi sällskapsrummet.
Här tillbringade familjen Churchill mycket tid tillsammans.
Det är inrett av Churchills fru, typiskt för hennes stil.
-Är det där Winny? -Det är Clementine.
Hon var Winstons fru i över 50 år.
Jag trodde hon hette Winny.
Trodde du att Winston Churchills fru hette Winny?
Ja! Nej, det var ju Winnie Mandela.
-Ja. -Det var Winnie Mandela.
Trodde du att de hette Winston och Winny Churchill?
När du säger det så hör man ju att det inte hade funkat.
-Clemmy. -Clemmy.
När fastnade du för Winston Churchill?
Jag har studerat historia och har alltid varit intresserad av andra världskriget.
Då är ju Chartwell den perfekta kombinationen.
-Du vet alltså mycket om Churchill. -En del, ja.
Säkert mer än du.
-Churchills födelsedag? -30 november 1874.
-För långsamt. -30 november…
Det funkar inte att du säger det efter att hon har sagt det.
Vad hette han i mellannamn?
-Spencer. -Stämmer det?
-Och Leonard. -Ja, och Leonard.
Churchills favoritcigarr?
-Romeo y Julieta. -För långsamt.
-Vi tittar vidare. -Så trevligt.
Kan du uppföra dig?
Nästa anhalt var Churchills berömda arbetsrum.
Här satt Churchill och arbetade kvällarna igenom.
Han skrev tal, artiklar, brev, böcker…
Det här var Chartwells hjärta för honom.
Andra ronden. Hur löd Churchills stående uttryck?
-Giv mig styrka. -"Vi ska strida på stränderna."
-Det vet du väl? -Den är klassisk.
Säger du emot?
-Det var inget stående uttryck. -Jodå.
Som att ingen ropar "no likey, no lighty" efter Paddy McGuinness.
Vem är Paddy McGuinness? Är han historiker?
-Inte? -Nej.
Du vet inte vem en av vår tids största tv-personligheter är.
-Tillhör han släkten Guinness? -Nej.
Vem var premiärminister före Churchill.
Neville Chamberlain.
Och före det Stanley Baldwin. Vill du fortsätta?
-Nej, det vill du inte. -George Washington?
-Ja…
-Han var inte premiärminister. -Nej, han var president.
Men han kom före Neville Chamberlain, så en halv poäng.
Jag har nåt väldigt speciellt att visa er om ni är intresserade.
Bakom dörren där… Vad tror ni kan finnas där?
-Ett sovrum? -Titta, vad uppspelt han är.
Titta!
Det här rummet har bara öppnats
för ett fåtal personer de senaste åren,
så det är precis som det var på Winstons tid.
Får pappa lägga sig i sängen.
Tyvärr inte. Nej, det går inte.
Han har sin fars porträtt över sängen.
Du har inte en enda bild på mig hos dig, särskilt inte över sängen.
Och hans mor där till höger.
Kanske för att han skulle hålla ut längre om det blev kuttrasju med Winny. Clemmy.
Det finns en dubbeldörr här bakom mig.
Jag undrar om nån av er vill kika in.
-Varsågod. -Man får ta i lite.
-Vad är det? -Badkaret.
Churchill tog som bekant två eller tre bad varje dag.
Han arbetade också i badet.
Han hade ofta en sekreterare sittande här, precis runt hörnet
i den här fåtöljen.
Lite #metoo.
Hur kom han upp?
Han var ju ganska korpulent. Den där kan inte ha underlättat.
Om jag låg där skulle jag inte komma upp utan hjälp.
När man blir gammal och ser ett badkar så är första tanken hur man tar sig upp.
Vi tar en bild på dig i hans badrum.
Varför ska jag ha en bild på mig i badrummet?
För att vi får exklusivt tillträde till din hjältes badrum.
Försök att se lite glad ut. Ska du låtsas spola en gång?
Nej, jag ska inte låtsas spola.
Där blev det nog några bombräder.
Kan du visa lite respekt?
Vi är hemma hos en betydelsefull man, en av de allra största genom tiderna,
och du pratar om "bombräder".
-Tack så mycket, Katherine. -Ingen orsak.
Jag ber om ursäkt för honom.
Sista chansen att hoppa i sängen.
-En snabb selfie. -Aldrig i livet.
-Varför inte? -Jag lägger mig inte i Churchills säng.
Du skulle älska det.
-Vem skulle älska det? -Du.
Nej, varför skulle jag vilja vanhelga Winston Churchills säng?
-Du måste inte vanhelga den. -Att lägga sig där vore att vanhelga den.
Vilken fantastisk upplevelse. Vad har vi här?
-En gästbok. -En gästbok.
Man ska nog inte skriva i den. Den tillhör utställningen.
-Nej då, det går bra. -Den tillhör utställningen.
Varför skulle den vara i en glasmonter om man skulle skriva i den?
-Jag skriver mitt namn här. -Vad löjlig du är.
Så lägger jag det där.
Gå nu!
Du repade glaset, pappa.
-Då så, då går vi. -Du har besudlat Churchills hus!
-Det blev en repa, pappa. -Jag vet det. Okej?
-Nu går vi till bilen. -Du har besudlat din hjältes gästbok.
Nästa gång du ska vandalisera nåt, skriv inte ditt namn.
Jätteroligt.
Mot Devon, berömt för cream tea och för att vara Michael Whitehalls födelseort.
Fast det stoltserar de märkligt nog inte med på skyltarna. Det fick väl inte plats.
Vi passerar en av Storbritanniens mest berömda sevärdheter.
Titta, Stonehenge! Kan vi åka och titta?
-Så klart vi inte kan. -Jag har aldrig varit där!
-Vi har vägen förbi, bara. -Jag vill inte köra förbi!
-Vi har kört förbi många gånger. -Ja, men aldrig stannat och tittat.
Det är en av landets mest berömda sevärdheter, och vi kör bara förbi.
Det enda man ser på nära håll är ett gäng stenblock.
-Kan du sakta in, så jag får titta? -Nej!
-Jag har aldrig sett det på riktigt. -Vad gör du?
-Jag vill se Stonehenge. -Stäng takluckan.
-Vi missar det! -Sluta nu. Kom ner.
-Pappa! -Ner!
Pappa! Vi missade Stonehenge.
-Det är kallt. -Jag ville se bättre.
Jag blev misshandlad av min far.
-Jag har nog brutit handleden. -Nej, den har alltid varit slapp.
Bara för att du var med när stenarna restes.
Jättekul.
Målet var Burgh Island.
Sen 1929 har hotellet i art déco-stil varit ett resmål för rika och berömda.
Men ön är mest känd för att ha gett Agatha Christie inspiration
när hon skrev sina romaner i huset på stranden.
Hur tråkig semester har man inte om man skriver romaner?
Två gånger om dygnet blir ön avskuren från fastlandet av tidvattnet.
-Jack… -Härlig havsluft.
Klockan är kvart i fem.
-Vi måste hinna med sjötraktorn. Skynda. -Jag skyndar mig.
-Fish and chips. -Nej.
-Snälla? Jag är hungrig. -Vi ska inte köpa fish and chips.
Snälla pappa, vi är vid havet. Vi måste. -Nej.
-Varför inte? -Därför att sjötraktorn avgår klockan fem.
-Och vad är klockan? -Kvart i fem.
Det räcker gott och väl. Vi ses där nere.
-Ta de här, så ses vi där. -Herregud.
Fåna dig inte.
-Du är så löjlig. -De här väskorna…
Jag ser efter om de har friterad korv.
Kom inte för sent.
-Hej. -God kväll.
-Kan du hjälpa mig med väskorna? -Givetvis.
En spätta, tack. Och en torsk.
Och två… Hur stor är "stor"?
-Väntar vi på nån mer? -Ja.
Min imbecill till son som ska köpa fish and chips.
Han kommer förhoppningsvis snart.
Nej, det var nyckelkortet till hotellet.
Var har jag plånboken?
Var fan håller du hus, Jack?
Nu sätter vi fart.
Pappa!
Åk inte, pappa!
Michael Whitehall, kom tillbaka hit!
Pappa!
Var höll du hus?
-Varför åkte du? -Var fan höll du hus?
-Jag köpte fish and chips! -Skrattretande.
Det här är en allmän transport, inte din privata yacht.
Min mat är förstörd. Jag är genomblöt.
-Ta ett pommes frites. -Nej tack.
En imbecill, det är vad du är.
Vet du vad "imbecill" betyder?
Det betyder att man missar färjan för att köpa fish and chips
och sen tappar maten i sanden.
-Jag har ett ord för dig, "förrädare". -Trams.
-Som lämnar… -Lägg av.
-…en man… -Lägg av!
…kvar.
-Du har nåt på axeln, pappa. -Jättekul…
Man kan ju inte besöka Agatha Christies ö
utan att få den fullständiga detektivupplevelsen.
Så Hilary har bokat in en deckargåta åt oss i kväll.
Hotellgästerna har tilldelats roller
och deltar i skådespelet.
Jag skulle spela stalldräng och pappa pubägare.
Ska vi bege oss upp till manbyggnaden där det fina folket huserar?
Jag är klar att gå.
Du ska vara pubägare. Vad är det här?
Jag är Hercule Proirot.
Det funkar inte så. Man ska spela den roll man har blivit tilldelad.
Varför skulle jag spela pubägare? Ska jag stå där…
"En halvpint bitter…"
Din mamma och jag har bestämt att jag ska vara Poirot.
Du har verkligen gått in för det.
-Nej då, jag drog bara på mig det här. -"Drog bara på dig"?
Jag tar ofta på mig lösmustasch på kvällen.
Jag ska motvilligt medge att det klär dig.
Du ser ut som Hitler i semestersvid. Få höra brytningen igen.
Mitt namn är Hercule Proirot.
"Proirot"? Nej.
-Proirot! -"Proirot"?
-Poir… -"Poirot".
Ja, Poirot.
Sviden är bra, brytningen behöver slipas.
För att bättra på sin Poirotimitation tog pappa saken i egna händer.
-Vad gör du? -Ringer till David.
-Vilken David? -David Suchet, så klart.
Min vän.
Du ringer inte till David Suchet. Han kommer inte att svara.
Jag ringer till David Suchet, Poirot själv.
Man kan inte ringa David Suchet utklädd till Poirot.
Du känner honom knappt. Han kommer att tro att du är knäpp.
Han svarar inte.
50 pund på att han inte svarar.
-Hallå? -Jävlar.
-Michael Whitehall här. -Så trevligt! Vad har du för dig?
-Hej, David. Jack här. -Hej.
Titulera honom "Sir David". Du känner honom inte.
Som du nog ser ska jag spela Poirot.
Jag ser det.
Jag har lite svårt att få till brytningen
och undrar om du kan hjälpa till.
Du vet den där nazisten i Indiana Jones, så lät han.
-Ska vi jobba lite på det? -Ja.
Är det svårt för dig, Poirot?
Je m'appelle Hercule Poirot.
-Je m'appelle Hercule Poirot. -Bra, riktigt bra.
Ja, mycket bättre.
Kan jag göra nåt mer? Det är mycket jag skulle vilja göra, men jag…
Du vet vad jag menar.
Tack så mycket för att ni tog er tid, Sir David.
-Det var trevligt att talas vid. -Detsamma.
Trevlig karl.
-Hörde du hur vänlig han var? -Ja, du är vän med Poirot.
Bravo.
Vi hade inget val. Pappa skulle spela rollspel med främlingar.
Han hade nog hellre blivit förgiftad av butlern.
-Har alla fått det de ska? -Ja, allt är perfekt.
God afton, kyrkoherden.
-Hej, frun. -God kväll, Simon.
I kvällens deckargåta var alla hotellgäster delaktiga
som de roller de hade blivit tilldelade.
En grupp skådespelare skulle spela upp några scener
och sen mingla med gästerna och lämna ifrån sig ledtrådar.
Alla hade som uppgift att lista ut vem mördaren var,
vilket skulle avslöjas mot kvällens slut.
Kvällens skådespel leddes av…
God afton. Lady Buffy Manger.
…damen i huset, kyrkoherden, husan,
mannen med en gin och tonic och förstås polismannen.
Värst vad hon klampade.
Hon skulle inte platsa i Fotsteg i dimman
eller nån liknande deckare.
Som en häst som travar in…
Kyrkoherden där borta är skum.
Jag tror han har peruk. Jag litar inte på män i peruk.
Ska du säga, som har lösmustasch. Han är inte kyrkoherde på riktigt.
-Inte? -Nej, de är skådespelare.
Du har inte fattat upplägget här.
Det där är ren vodka. Garanterat.
En full, obehaglig kyrkoherde. Det är nog därför han begår sina hemska dåd.
Det handlar definitivt om sex. En sexmördare.
Jag kände spriten i hans andedräkt när han gav sig på mig i stallet.
Just nu är han huvudmisstänkt.
Pappa förstod inte konceptet med interaktiv teater
utan verkade mest vara förvirrad.
Lite bakgrund kanske kunde hjälpa.
Välkomna till mitt vackra hem.
Vi har samlats för att tala om vår kära vän Rose Dimper.
-Vem fan är Rose Dimples? -Tyst, hon pratar.
Vi fick veta att en kvinna från trakten avlidit
och lämnat alla sina pengar till byborna.
Ursäkta att jag avbryter, mrs Buffy.
Er make…är död.
Sen fick vi veta att Buffys make hade stora skulder och ett hemligt barn.
Jakten på mördaren kunde börja.
Kyrkoherden är helt klart tänd på frun i huset.
Sanna mina ord.
Ingen av er får lämna ön.
Då får vi det här överstökat.
Det här är inte nödvändigt, konstapeln.
Där har ni mannen ni söker. Den pilske kyrkoherden!
Det var en ogrundad anklagelse.
-Vi har inte fått ledtrådarna än. -Förlåt då.
Fortsätt. Ursäkta.
Medan Poirot följde sitt spår var det stalldrängens tur att glänsa.
-Får jag tala med dig, Simon? -Javisst.
Du vet vem jag tror det var. Trädgårdsmästaren Harry.
Det var han som slog i spiken i fåtöljen. Jag bad honom förstås om det, men…
…inte att den skulle sticka upp.
-Nej, det gjorde ni inte. -Jag får byta trädgårdsmästare.
-Jag ska inte störa. Jag är så chockad. -Ja.
Somliga kommer att bli gripna för överdrivet skådespel.
Om det var ett brott skulle du få livstid.
-Jag har halva inne med frun i huset. -Hon är änka, Jack.
En "wilf".
-Vad betyder det? -En wilf.
En änka jag vill…
Mitt herrskap. Middagen är serverad i matsalen.
Jag har en ny misstänkt. Han lät rysk, den där.
Det var han som checkade in oss. Han jobbar på hotellet.
Han förgiftade nog offret med polonium.
Hej.
Pappa jobbade hårt
med att ta reda på hur full man kan bli under loppet av en deckargåta.
Kära nån.
Den store Hercule Poirot tog visst fel.
-Vad gör du? -Jag kollar bara.
-Han är död. -Det är han.
Kyrkoherden är död. Din huvudmisstänkte.
-Ja, det var en besvikelse. -Stackaren. Här ligger hans bibel.
Jösses! Cecil!
-Madam Faff… -Konstapel Bailey, kom fort!
Jag börjar misstänka att vi borde ha fokuserat mer på ledtrådarna.
-Vi kan nog stryka kyrkoherden. -Ja, jag har ändrat mig angående honom.
-Jaså? -Ja.
-När du såg honom ligga död? -Ja, så klart.
Ingen får lämna ön förrän jag har gått till botten med det här.
Stackars kyrkoherden. Jag tog hans bibel.
Vi kanske kan läsa lite på rummet sen.
När han reser sig…
Det är ingen bibel. Det är Alan Sugars självbiografi.
-Usch då. -Mystiken tätnar.
Han tog nog livet av sig när han läste den.
Medan vi högg in på maten rörde sig de misstänkta i salen.
-Hej, Simon. -Hej.
-God kväll, sir. -God kväll.
-Så stilig mustasch ni har. -Tackar.
-Ska jag ta tallriken? -Ja, gärna.
Jag tror jag vet vem det är.
Det är Buffy. Hon har en älskare.
-Nej! -Nej…
Jag har sett Gino komma ner för trappan där bak på natten.
Var han där bak, säger du?
Ja, i hennes sovrum. Men nu har jag nog sagt för mycket. Jag ska gå.
Du har sagt för mycket.
Alla gäster hade antecknat en huvudmisstänkt.
Det var dags att ta reda på vem som hade rätt.
Kom hit, Kate.
Farbror polisen. Utpekande, utpekande!
Av de ledtrådar jag har sett tror jag mig veta vem mördaren är.
Buffy Manger älskade inte sin man så mycket som vi trodde.
Hon har haft en romans med Gino.
-Och hon stötte på mig. -Och hon stötte på honom.
Pang på rödbetan.
Men jag tror inte att hon är mördaren. Den jag tror är skyldig…
…är Kate.
Nej! Vad i hela friden får ni det från?
Herregud.
Det var bara du som hade nyckel till troféskåpet där giftet fanns.
Där satt den!
Därmed var deckargåtan löst.
Det här kunde ingen förstöra.
Vart ska du nu, Poirot?
Den store Poirot har svaret på gåtan.
-Han har fått i sig för mycket champagne. -Du är en drummel.
Det är uppenbart att den här kvinnan är helt oskyldig.
Kvinnan som ni söker är den här kvinnan!
-Nej, nu misstar ni er! -Den store Poirot vet.
-Har du bevis? -Behövs det? Jag har allt här.
Det behövs bevis.
Polisen har bevisat att det var husan, så det var husan.
-Han är en drummel. -Det funkar inte så. Det var husan.
Ja, det var jag, men mig sätter ni inte i fängelse!
-Jag sticker! -Grip henne!
-Nej! -Grip henne!
Den store Poirot visste det hela tiden.
Jag behövde bara få henne att erkänna.
Och det gjorde hon. Hon fick panik och hon erkände.
-Jag visste det hela tiden. -Visst.
Det här tog en oväntad vändning för Poirot.
Alla bra privatsnokar har dåliga dagar. Det här var en sådan.
Det här var den bästa deckargåtan nånsin.
Som nästa anhalt hade Hilary valt ut släkten Whitehalls ursprungsplats, Wales.
Berömt för sin klippiga kust, sina vackra berg
och där fåren är fler än människorna. Jag tror ändå att vi skulle vinna.
-Vill du ha en godis? -Nej tack.
Hur lång bilresa är det? Sex timmar?
-Nej, så långt är det nog inte. -Det tror jag.
-Tror du? -Ja.
Om man kör som en gammal tant, som du gör.
Jag ska försöka sova.
Vad i helvete är det där? Elefantmannen!
Det är min reskudde. Man kan sova hur som helst. På sidan…
Hur som helst.
Ska du åka genom ett av landets vackraste landskap
utan att se nåt för att du har en löjlig elefantmannenmössa på dig?
Det är ingen elefantmannenmössa.
Det är min strutskudde. Jag kan inte sova i en bil utan den.
Det ser ut som en grå pungkula.
-Ska jag sätta på lite musik? -Nej.
Inte? Jag har bra musik.
-Jag förberedde nåt som du kan sätta på. -Vadå?
Resan handlar ju om vår släkt, vår härstamning och såna saker.
-Jag tänkte att du skulle uppskatta det. -Nej, nu blir det klubbklassiker.
-Sätt på det, bara. -Här?
Ja.
Här?
Kapitel ett: att upprätthålla en fasad.
-Är det ett skämt? -Ett skämt?
-Det är ju du. -Ja.
Ska vi lyssna på din självbiografi som ljudbok?
Ja, så att du kan lära dig om din släkt, din härstamning och livet.
-Fattar du hur sjukt det här är? -Nej, inte alls.
-Du lyssnar på dig själv. -Ja, jag har ju läst in den.
Du kan nog ha nöje av det. Vad ska du annars göra?
Det är åtminstone sövande.
…reste land och rike kring som gasexpert för flygvapnets räkning.
Kan du sänka volymen? På båda versionerna av dig.
…stilig pilot i flygarjacka med pälskrage.
Michael Whitehall i stereo. Det här kan man knäcka terrorister med.
I själva verket…
"Har du hört nåt från Rose om den spanska filmen?"
Rose Tobias Shaw var en amerikansk rollbesättare med skamfilat rykte.
-"Nej, men det ordnar sig nog." -Vad i helvete… Pappa!
-Varför gör du så? -Det här får du inte missa.
Det handlar om Judy Dench. Hon är så rolig.
Judy Dench tittade fram runt hörnet:
"Visste du att de har bröllopsfest därinne, Michael?"
Sen försvann hon igen.
Problemet med St. John's Church i Withyham var att den inte låg i Withyham.
Det fanns en kyrka i Withyham, men den hette inte St. John's…
Efter denna historiska färd anlände vi till hotellet Palé Hall
vid berget Snowdons fot.
Vi skulle träffa Hilary
för att fira mina föräldrars 35:e bröllopsdag.
-Det här var fint. -Verkligen.
Det är en stor kväll för oss i kväll.
35-årsdagen?
-Ja, det är stort. -Otroligt.
Om min hatt hänger på dörrhandtaget betyder det att vi är upptagna.
Det kanske finns nåt annex som jag kan sova i.
Jag hoppas du har packat öronproppar.
Du ska bara veta hur din mamma kan låta…
Jag kanske inte ens tar in på hotellet.
-Bli inte orolig om hon börjar skrika. -Håll tyst!
-Titta, vad fint det är. -Jättefint.
Varför bygger man nåt sånt här i Wales?
Uppför dig nu. Inga såna kommentarer när vi har klivit ur bilen.
Mr Whitehall?
-Hej, hur står det till? -Hur var resan?
-Angenäm. -Välkomna till Palé Hall.
-Hur står det till? -Tack, bra.
Finns det en vacker, ung dam som väntar på mig här?
-Det tror jag nog. -"En vacker, ung dam"?
Säg inte så om min mamma.
-Vacker, välsvarvad, storbystad… -Sluta!
-Hej! -Hej!
Vad fint att se dig.
-Vill du pussa Winston? -Nej.
Hälsa, Winston.
-Hej, gubben min. -Vad fin du är.
Grattis på bröllopsdagen! Hur har resan varit?
-35 år… -Lång.
-Inte så lång som 35 år. -Nej, inte så lång.
-Jaha… -Vad fint.
Jag har bokat rum på det här femstjärniga hotellet
för att du ska få äta middag här och så vidare.
-Det är vår bröllopsdag. -Ja.
Men den blir lite annorlunda i år,
eftersom jag vill ta med Jack ut på vandring.
Jag campade ofta med er barn
och tänkte att vi kunde återuppleva det på den här sista resan.
-Ska vi campa medan han bor på lyxhotell? -Ja.
Det låter bra.
-Är du nöjd med det? -Nej.
Knullsabbare.
Men du kommer inte att behöva vara ensam, för…
…Winston ska inte med och campa.
Jag ska nämna en sak till, Michael.
Jag vet att du inte fick tillträde till Churchills säng och badkar på Chartwell.
Den stora nyheten är att Winston Churchill har bott här,
i en svit som är uppkallad efter honom.
Vi reser alltså runt i landet så att jag kan få tillträde till badkar och sängar
där Winston Churchill en gång har legat?
-Stämmer det? -Det är tanken.
Då får jag fira bröllopsdagen på egen hand
med en docka i Winston Churchills säng.
Prata inte högt om att du ska fira din bröllopsdag i sängen med en docka.
Det kan missuppfattas. Eller inte.
Vi kör till ön Anglesey där mamma berättar att vi inte ska tälta,
utan övernatta i ett stup.
Inget för mig.
Mamma och jag ska tillbringa natten högt över vattnet och klipporna
klistrade mot klippväggen
i den där, en vinglig hängmatta som hänger i en tråd.
Jag tror att det ska vara här.
-Hej! -Hej. Jag heter Sam.
-Hej, Sam. -Hilary.
-Vet ni vad vi ska göra? -Det ser hemskt läskigt ut.
Kvällen närmar sig och vi gör oss redo att bokstavligen kasta oss ut över stupkanten.
Herregud, vilket stup.
Kan man inte dra upp den hit?
Jag klättrar ner hit och sticker ut rumpan så kan du hissa upp den till min bak.
Bra, Jack.
Helvete.
Vad är det som knakar?
Håll klaffen, Hilary. Det är inget som knakar, mamma.
När jag var på plats var det Hilarys tur att ta sig ner.
-Jag ska hit, eller hur? -Ja.
Mamma i tajt sele hissas ner mot mig…
Kapa mitt rep, bara.
Herregud, jag borde inte ha gått först.
Jack!
Få mig inte att skratta. Då blir jag alldeles skakis.
Jag kan varken titta ner eller upp.
-Håll dig åt… -Åt det här hållet?
Kliv över den där.
-Ja, ja. -Nu kom du innanför!
-Jag vet! -Du är för långt ner.
-Gå dit. -Få mig inte att skratta.
Sätt tyngden där, Hilary.
-Förlåt. -Kom ner.
-Okej? -Jag fick ett skrattanfall.
Nej…
-Ni kanske ska vända på er. -Ja.
En i taget. Lugnt och metodiskt.
Den här gången är det jag som börjar.
Varför vänder du dig först?
Jag vill få det överstökat.
För helvete! Gör inte så där.
-Vad håller du på med? -Jag försöker komma runt.
Hur går det, Jack?
-Ja… -Bra?
-Vilken fantastisk utsikt. -Det här är inte min grej.
Jag älskar det här, Jack. Var är din äventyrslust?
Den blev nog kvar däruppe.
Nu låter du väldigt mycket som din far.
-Hur står det till, mr Whitehall? -Tack, bara bra.
-Ska jag hälla upp te? -Tack.
-Vill han ha? -Absolut.
Visst vill du dricka te med pappa, Winston?
Det sista äventyret.
Ja, det kan det bli om vi inte kommer härifrån.
Jag menar inte just det här, utan resan med din pappa.
-Hur har ni haft det? -Det har varit fint.
Det är trevligt att resa med honom igen.
Jag trodde inte att det skulle bli av,
men jag är väldigt tacksam för att vi är ute och reser tillsammans igen.
Det har varit ett väldigt konstigt år.
-Och läskigt. -Ja, det var läskigt.
-Läskigt att inte få ses och inte veta… -Ja.
Och Mollys graviditet och allt det där samtidigt…
Det var en sån lättnad när hon födde barnet
och skickade bilder på dig och pappa med Peggy.
Jag kände mig så tacksam när jag fick se pappa med henne.
-Jag vet. -Det var så skönt att vi fick uppleva det.
Att han tog sig igenom det, att du tog dig igenom det,
att ni fick träffa ert barnbarn, och att se hur lyckliga ni var…
Det var en sån lättnad.
Jag ska aldrig ta det för givet
att jag får umgås med dig och pappa, även om det är mitt i ett stup.
Ja, det har funnits tid till eftertanke och vi har fattat ett viktigt beslut.
-Pappa har säkert berättat för dig. -Nej.
Det är så typiskt honom.
Jag gav honom en enda uppgift…
-Ska ni adoptera bort Winston? -Nej.
-Jag skulle stötta er i det. -Det vet jag.
Jag skulle köra honom till barnhemmet.
Men avståndet mellan dig och Winston kan komma att öka,
för din pappa och jag har bestämt oss för att flytta från London.
-Flytta från London? -Ja.
Du har ett stabilt liv med din flickvän.
Molly och Toby har Peggy, och vi är morföräldrar.
Så vi känner att vi vill ha lite förändring.
Otroligt att han inte har sagt nåt. Har han inte nämnt det alls?
Nej, han har mest sagt taskiga saker om walesare.
Fan också.
Du har pappa på fallrepet, Winston, och du vet det.
För att fira den här stunden har jag ordnat kvällsmat åt oss.
-Här kommer den. Beredda? -Ja, tack så mycket.
Tänk på att det ni tappar får ni nog aldrig tillbaka.
-Uppfattat. -Vad ska ni äta?
Det är kinamat från Gordon Ramsays restaurang The Lucky Cat.
Skämtar du? Från för en vecka sen?
-Titta här. -Jag äter inte det där!
-Titta här. -Allt det där som du…?
Det är jättegott.
Vidrigt!
Jag äter inte nån sladdrig gammal gyoza som har legat i kylen i en vecka.
-Smaka på en. -Den är kall och sladdrig.
Det ser ut som pappas pungkulor.
-Det var taskigt sagt! -Vadå?
-Om maten eller om pungkulorna. -Pappas pungkulor. Det var taskigt.
Vad fan är det där?
-Minns du den goda fisken du åt? -Den från vägkanten?
Har du tagit med dig en veckogammal fisk till Wales?
Jag får kväljningar.
-Du är ett monster. -Ja, den var lite väl aromatisk.
Jag kommer att kräkas på en fågel.
Det är dags för mig att fatta tyglarna i den här sista resan.
Vi måste göra några saker vi ångrar, oavsett vad pappa tycker.
Bit inte!
Släpp…
Ge fan i det där, Jack. Du ställer till med totalt kaos.
Vill du gosa?
-Nej! Bort med den där! -Aj, pappa!
Ge fan i det där!
Du fuskar.
-Jag fuskar inte. -Du fuskar!
Undertexter: Karl Hårding