EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
ET STED OVER DEN ENGELSKE LANDSBYGDEN…
Å, fy faen.
Går det bra med ham?
Pappa?!
Pappa!
Land dette flyet med en gang.
TRE UKER TIDLIGERE
Det har vært et veldig tøft år for mange folk rundt om i verden
og familien vår har også vært redd. Men det er lys i enden av tunellen.
Jeg syntes at nedstenging var vanskelig. Jeg er en fri sjel.
Å stenge inne en påfugl som meg…
Det var vanskelig. Pappa har derimot elsket nedstengningen.
-Hilary? -Ja?
Kan du komme med et glass vin, er du snill?
For å være ærlig, har jeg likt nedstengningen
fordi jeg har ikke måttet treffe folk.
Og generelt er jeg ikke så glad i folk.
Ingen har fått lov til å klemme ham, og det er perfekt for ham.
Og det har bokstavelig talt vært ulovlig å være sosial med Hilarys venner.
Jeg har ikke gjort så mye under nedstengningen.
Å, for en kjekk mann jeg er.
Det har vært utfordrende å være innelåst i huset sammen. Det har vært mye jobb.
Flytt deg.
Hun har servert ham i 14 måneder.
At han ikke har blitt arrestert for moderne slaveri.
Så jeg har tatt hånd om denne siste turen og for å få dem ut av huset,
sender jeg dem rundt i Storbritannia for å vise fram den flotte øya vår.
Jeg hadde alltid tenkt at vår siste tur skulle bli til Sveits, til en klinikk.
Men å dra rundt Storbritannia blir mye koseligere.
-Hei, hvordan går det? -Hallo. Flotte antrekk.
Vel, vi skal jo spise lunsj med vår kjære sønn.
-Dere ser ut som halliker. -Å, sjarmerende.
Jeg føler at jeg plutselig er i en Snoop Dogg video.
-Frekt. -Fra en gutt kledd som en landstryker.
Turen vår starter med den største utfordringen:
en Whitehall familielunsj ute
med utenlandsk mat.
Hvorfor har du tatt oss med til et kinesisk take-away?
-Det er ikke en kinesisk take-away. -Jo, det er det.
Det er ikke det! Det er Gordon Ramsays Lucky Cat.
Han er en Michelin-kokk og det er asiatisk fusjon.
Det er ikke take-away. Vi spiser ute.
-Det er hans restaurant? -Ja.
Dere tror ikke seriøst at han kommer til å være her?
Du vet hva de folkene gjør. De bare gir navnet sitt til franchiser rundt om kring.
Hva er det stedet man drar til med kyllingen som…?
-Kentucky Fried Chicken? -Kentucky Fried Chicken.
Har du noen gang sett Colonel Sanders der inne?
Forventer du at han kommer ut
og sier "Hei, hei, hei" med skjegget og alt?
Det er ikke det samme. Gordon Ramsay er ikke som Colonel Sanders.
Jeg ser ham, bokstavelig talt. Jeg ser ham. Det er ham!
Det er ikke en jævla sjanse at han er i denne restauranten.
Det er ham! Han er der! Den mannen i svart.
Han er sikkert en dobbeltgjenger.
Vil dere ha noe mer med hovedretten deres?
-Jeg vil ha et kokt egg, takk. -Nei.
Et kokt egg? Så klart, sir. La meg sjekke med kokken, så kommer jeg tilbake til deg.
-Hvorfor ser du på meg sånn? -Gordon Ramsays, en av de beste…
Det er ikke noen vits i å ha det. Jeg spiser det ikke.
Unnskyld, sjef, det er en herre som spurte etter et kokt egg.
Å, gi faen. Tror du vi er på Golden Egg på Old Kent Road?
Vil han ha det posjert, stekt eller i røre opp i ræva?
Jeg må si at det er utrolig godt.
Det ser ut som veislakt.
Beklager. Dessverre, egget blir nok ikke mulig i dag.
Greit. Okay. Godt at vi fant ut av det.
Jeg må bare si at turen jeg har planlagt er fantastisk.
Dere får se det beste britiske.
Og det beste er at det ikke er noen utlendinger du kan fornærme.
Om vi ikke drar til Skottland.
-Er alt bra? -Kjempegodt, takk.
-Ferdige? -Om dere bare kan gi meg et øyeblikk.
-Absolutt ikke. Ta det vekk, takk. -Jeg tåler ikke å kaste mat.
Det er ikke en slik restaurant. Hva skal du beholde derfra?
-Det går fint. -Dere beholder disse?
Vent litt. Jeg tror jeg… Kan du sende meg disse?
Nei, jeg vil ha det, jeg vil ha det!
Du skal ha en enkel dumpling senere fra en bæsjepose?
Ja, hell den nedi. Det er ikke en bæsjepose.
-Det er bæsjeposene du bruker til Philly. -De er laget for å stenge.
-Beklager. -Jeg tror det holder nå.
-Nei. -Hilary.
-Tok du med Tupperware? -Det gjorde jeg.
Det holder.
-Stopp. -Beklager.
Send den til meg, jeg kan legge den i Tupperware-boksen.
Jeg lar deg ikke legge en halv fisk i vesken din.
Det er så bortkastet!
-Tusen takk. -Beklager for kona mi.
Å, det er absolutt ham. Jeg roper ham bort.
Gordon!
-God ettermiddag. -Gordy.
-Alt bra? -Det var så godt. Elsker dette.
Det er lenge siden de var ute av huset.
-Han spiser bare kjedelig mat. -Sier du at maten vår er kjedelig?
-Jeg mente det ikke slik. -Det virket sånn.
Bortsett fra dette, er det kjedelig mat. Dette var supert.
-Det virket som du mente det. -Det var ikke… Det var kjempegodt.
-Drittsekk. -Det er godt.
-Sitt rett i stolen. -Hør på dine overlegne og eldre.
Denne mannen er også far til mange barn. Mannen er viril.
-Unnskyld meg? -En viril mann.
-Det er et bra ord. Det betyr fruktbar. -Ja.
Søsteren hans har fått barn. Vi er besteforeldre.
Men han her er ganske treig ut av blokka.
Om vi er ærlige er du ikke klar for å bli far.
Du kan ikke ta vare på deg selv, og i hvert fall ikke bli far.
Du ender opp med å etterlate dem på Meny når du henter en flaske vin.
Jeg kan se det: "Å, faen. Barna."
Det ville du gjort.
Vent til du har en ordentlig jobb. Denne mannen har en ordentlig jobb.
-Vent, TikTok-er? -Din lille dritt.
-Gordon, tusen takk. -God reise. Godt å se dere.
-For en flott mann. -Jeg sa han var sjarmerende.
Du sa han ikke var her.
Nei, jeg sa han nok ikke var her, men at han ville være sjarmerende.
Du lyver sånn.
Hvem betaler?
Vel, jeg laget faktisk en avtale med Gordon.
Herre. Skal han få et sjette barn?
Det er i så fall et mirakel. Ikke tenk på regningen i alle fall.
Det kreves bare litt innsats fra dere.
Dette er en spøk. Vil du hjelpe?
-Ja, jeg hjelper. -Vi skal gjøre dette sammen.
Hva gjør du? De er skitne. Dette er utrolig.
Han du noen gang jobbet med de hendene? Hvorfor bruker du hansker?
-For å beskytte meg selv. -Jobb litt hardere.
Joda, men jeg vil ikke få tørre hender.
-Seriøst? -Vi trodde de var rene.
-Ser det rent ut? -Det er en liten flekk av noe der.
-En liten flekk? -Unnskyld, okay?
Gordon?
Unnskyld, sjef.
-Gordon? -Du gjorde ham sint.
Det er rent nå.
Da jeg hadde pakket og pappa hadde sett på da mamma pakket for ham,
var det tid for Hilarys magiske, mystiske Storbritannia-tur.
For å markere avreisen,
bestilte jeg noe klassisk britisk og spesielt
for å ta oss rundt i Storbritannia.
-Føler du deg nostalgisk? -Nei. Denne bilen er så tullete.
-Herregud, man føler virkelig veien. -Ja. Man føler hver tomme av veien.
-Kjører vi forbi Buckingham Palace? -Bu. Skam.
Ikke vær slem med kongefamilien.
#TeamMeghan.
Jeg har kjøpt klassiske britiske snacks til turen.
Innlagte egg.
Jeg elsker innlagte egg. Jeg har ikke åpnet dem.
-Jeg håper du ikke skal spise en. -Jeg skal spise ett.
-Vel, hold det langt unna meg. -Det skal jeg.
Hvorfor er vi på et sted der det røde lyset konstant er på?
Ta det rolig, det skifter snart.
-En fin, avslappet tur rundt byen. -Den stoppet.
-Jeg tror du kvelte den. -Det gjorde jeg.
Jeg tror du har…
Okay, unnskyld.
-Hvor starter du den? -Unnskyld.
Skal jeg bare…?
Jeg vinker dem forbi.
Unnskyld.
Du må komme til synkroniseringen.
Hendene dine skulle vært på ti på to.
Vil du ha litt baksetesjåførtips fra en fyr uten sertifikatet?
Jeg kan fortsatt lukte det jævla egget her inne.
Å, kjempegodt.
Hvordan legger man inn egg? Har du peiling?
Hva har vi her inne? Eddik…
-Du søler det over hele meg! -Unnskyld!
Du spurte hva som var i det og jeg prøvde å lese på lappen.
Du har fått det utover hele gulvet.
-Kan jeg bruke jakken din? -Nei! La jakken min være i fred.
Hei, Minien var en god idé,
men den var litt liten og nå stinket den av eddikvann.
Så vi oppgraderte.
Hilary sendte oss til Cerne Abbas i Dorset som vårt første stopp
så vi kan delta i det urgamle ritualet morris-dansing.
Morris er en unik Engelsk folkedans
med en 500 år gammel historie.
Noen tror at dansen øker fruktbarheten, inkludert gruppen som danser
på denne tusen år gamle krittfiguren med en massiv klubbe,
Cerne Abbas-kjempen. Jeg tar hintet, kjære mor.
-Du vet vel det gamle uttrykket? -Hvilket?
Prøv alt en gang i livet, bortsett fra
incest og morris-dansing.
I dag endres det.
Morris-dansingen altså, for å være tydelig.
Dette er morris-mennene fra Wessex, den mest fryktede gjengen i Dorset.
-Bravo. -Å, hallo.
Hallo.
-Hallo, mine herrer. -Hallo.
Hvor lenge har dere vært klokkens menn?
Rundt 40 år. Jeg er ganske ny, faktisk. Noen har holdt på lenger.
-Kanskje jeg er neste generasjon. -Ja, takk.
-Dansingen din er fæl. -Nei.
I motsetning til meg. Jeg måtte si nei til Skal vi danse…
Å, wow.
Fordi jeg syntes synd på kona mi. Du vet, Skal vi danse-forbannelsen.
Var du bekymret for at en av de profesjonelle ville ha en affære?
Ja, at de ville prøve seg på meg og at jeg ville bli inndratt
i et sammensurium av sex og alt sånn.
Hvor danser dere?
Vanligvis går vi til toppen av Cerne Abbas, der kjempen er. Vi danser der.
Dere går dit fordi dere er eldre herrer
og om dere danser på den, hjelper det…
-Ja. -Han har hatt litt problemer med det.
Jeg har ikke hatt problemer med det.
Det er du som har problemet.
Hvor er barnebarna mine?
Maistangen min funker fint, skal du vite.
-Vel, skal vi ta fram bjellene våre? -Ja.
På tide at denne unge valpen
plukker opp noen bevegelser fra disse cider-flekkete hundene.
Jeg skal lære deg noen grunnleggende steg.
Så det er bare en, to, tre, hopp, en, to, tre, hopp.
En, to, tre, hopp, en, to, tre, hopp.
-Kan vi få litt musikk? -Kan du bruke Cardi B?
-"WAP"? -Hæ?
"WAP", "Wet Ass Pussy".
-Hva snakker han om? -Noe litt mer moderne.
Kjør en klassiker.
-"Shepherd's Hey." -Det er en hit. En hit, gutter.
Fint og forsiktig.
-Denne gangen. -En, to, tre, hopp.
-En, to, tre, hopp.
Kom igjen, Michael.
Okay. Så du skal starte dansen, før du begynner med stegene,
med en tøff gange bakover. En, to…
-Å, tøff gange. -Det stemmer.
Jeg liker det.
Greia med morris-dansing er at man prøver å gjøre det samme, på samme tid.
Om dere alle ser på meg. Det er bare hofter, hofter, hofter og en posering.
Det kan være problemet med barnebarna dine.
Ja, det tror jeg.
Jeg forventet det fra ham. David, jeg trodde du var bedre.
En, to.
Jeg liker ikke å kritisere, men det var tilbake på høyre.
Okay, David. Herregud. Snakk om baksete morris-sjåfør.
Vet du hva vi kan legge til om vi vil modernisere det? Tiltrekke ungdommen.
-Vi prøver ikke å modernisere det. -En, to, tre. Spark og så "slut drop".
-Jeg skjønner at dette blir vanskelig. -Ja, ikke sant?
Jeg tror om han var seriøs, ville han bli flink.
Men som det var, var han plagsom.
Vil du komme og vise ham hvordan man gjør det? Fordi jeg tror det er…
Jeg tror ikke jeg kommer til å være veldig flink.
Jeg tror faktisk du er bedre.
Det er en, to, og et hopp.
Jeg ser hvor du har det fra.
Noen folk er naturlige dansere. De plukker det opp fort.
Nå.
Med noen må man lære det steg for steg.
Det var ikke rett. Prøv igjen.
Dette blir verre. Det blir verre.
Bakover nå. En, to og et hopp.
En, to, tre, hopp, en, to, tre, hopp.
Vi har en liten jobb å gjøre for fertilitetsopptredenen.
Hvor mange uker har vi på oss før å klare det?
Man kan danse med et stort smil og veive med lommetørklærne,
men det ser ikke ut som en morris-dans om ikke alle gjør det sammen.
…og tilbake, to, tre. Tøff gange.
Å, voks opp.
-Jeg tror vi tar en pause. -Vi kommer oss.
Inn i dusjen. Big Mack.
Bytte skjorter?
-Nettopp. -Takk.
La bjellene ligge. Ingen ringing i dusjen, gutter.
Vi gikk fra morris-gutter til morris-menn.
Endelig kunne jeg ta på meg et antrekk som ville være uimotståelig for damene.
Min største bekymring om denne morris-dansingen er å dele groupiene.
Fordi når vi er ferdig med fertilitetsdansen,
er det ikke en dame i en kilometers omkrets fra den åsen
som ikke har blitt gravid. Jeg er klar for action.
Nå må jeg samle resten av gruppen. Kjent som Jim, Rolf,
el Chapo, Scrumpy-monsteret, Shagga og Shakiel.
Gutta mine. Men jeg må tisse før vi hopper i bilen.
Hei, ja, jeg kommer straks. Jeg tisser bare.
Jeg møter dere i bilen. Okay, ja, jeg er snart ferdig.
På vei til opptredenen blåste det inn en klassisk britisk storm.
Og selv om morris-gutta ikke ble skremt av litt sterk kuling,
hadde blåseposen noe annet i tankene.
-Kommer du ikke ut av bilen? -Nei, det gjør jeg ikke.
-Vi gjør dansen nå. -Ja, men jeg kommer ikke ut dit.
-Hvorfor? -Det blåser for mye.
Du er så støttende, pappa.
Beklager ham, gutter. Hvilken formasjon tar vi? To, to, to?
Lommetørklær inn. Føl rytmen, føl rimet,
lås døtrene inne, det er morris-danse-tid.
La oss gjøre oss klare for litt rull i sengehalmen.
Med pappa som heier fra sidelinjen var det tid for å blir friskus med tørkle.
Gå tilbake.
Hopp.
Vent litt.
-Og tilbake og snu. -Framover.
Herre jemini.
Å, nei. Han mistet hatten!
Nøkkelen til morris-dansing er å late som om ingen ser på,
bortsett fra den skumle mannen i bilen.
Og jeg vet det er vanskelig å se, fordi jeg danser så majestetisk,
men på dette punktet av å sloss med vinden, gjorde jeg egentlig min greie.
Alle inn.
Hendene opp.
Og ned.
-Led oss av. -Klarte det.
Vi følger deg.
Okay, Scrumpy-monster, hvor er etterfesten?
Det hedenske ritualet gjorde jobben.
Og i det fertilitetsgjengen stakk for å drikke,
kom solen ut, og det gjorde pappa også.
Så etter alt dette tullet, føler du deg mer viril?
Ja, det tror jeg.
Selv om jeg kanskje burde bli mer involvert om jeg vil få mest ut av det.
Å, Gud.
Jeg føler energien nå, pappa.
Hundrevis av år…
av hedensk energi som flyter i årene mine.
Jeg tror du holder på å gå fra vettet.
Jeg er en morris-mann, nå. Jeg har funnet mitt kall.
Hvor enn jeg går, vil de hviske navnet mitt:
"Der er han…bjellens mann."
-Enden på bjellen, mener du. -Pappa.
Vi hadde fortsatt lukten av hyrdens høy i neseborene
dagen etter da vi dro til Kent for den neste overraskelsen i Hilarys planer.
Jeg må si at mamma har virkelig gjort det bra.
Du kommer til å elske dette.
-Vet du hvor vi skal? -Nei.
Til huset til helten din.
Huset til helten min? Jeg har så mange.
Du gjør i jeansen for ham.
-Den største. -Jeg bruker ikke jeans.
Nei, jeg gir meg. Hvem? Bare si det.
-Winston Churchill. -Fantastisk.
Kan du si det til ansiktet ditt?
Faren min sier at Winston Churchill var den største lederen noen sinne.
Men for mange er han bare den skalla fyren som viste V-tegnet.
Chartwell var Churchills familiehjem i 40 år. Fint sted.
Men man skulle tro han hadde skaffet et boblebad på den tiden.
Hei. Velkommen til Chartwell.
Skal vi gå inn i huset? Fantastisk, kom igjen.
Eiendomskuratoren Katherine Carter leder oss på en unik tur
så pappa kan komme nærmere sitt idol.
Så, dette er hverdagsstuen.
Det var her Churchill-familien var så mye sammen.
Det var dekorert av Churchills kone, så det er typisk for hennes stil.
-Er det Winny? -Det er Clementine.
Det er Winstons kone over mer enn 50 år.
Jeg trodde hun het Winny.
Du trodde at Winston Churchills kone ble kalt Winny?
Ja, det var hun. Å, nei, det var Winnie Mandela.
-Ja. -Det er Winnie Mandela.
Hva, trodde du at de hadde vært Winston og Winny Churchill?
Nå som du sier det slik ser jeg at det ikke ville funke.
-Clemmy. -Clemmy.
Når ble du en fan av Winston Churchill?
Jeg studerte historie og har alltid vært interessert i andre verdenskrig.
Så egentlig er Chartwell det beste av begge to.
-Så du kan mye om Churchill? -Ja, jeg kan litt.
Sikkert mer enn deg.
-Churchills bursdag? -30. november, 1874.
30. november…
Det funker ikke om du bare sier det etter at du hørte henne si det.
Hva var mellomnavnet hans?
-Spencer. -Å! Er det?
-Og Leonard. -Ja, og Leonard.
Hva var Churchills favorittmerke i sigarer?
-Romeo y Julieta. -Litt treig.
-Okay, la oss se mer av huset. -Fint.
Kan du oppføre deg?
Neste stopp på turen var Churchills berømte kontor.
Det er stedet Churchill jobbet gjennom natten
på taler, artikler, korrespondanse, bøker.
Så for ham var dette hjertet i Chartwell.
Churchill-quiz runde to. Hva var hans signaturuttrykk?
-Gi meg styrke. -"Vi skal sloss mot dem på strendene."
-Trodde dere ville ta den. -Klassisk.
Sier du mot det?
-Vel, det var ikke et signaturuttrykk. -Det tror jeg det var.
Folk skriker "ikke liker, ikke lyser" til Paddy McGuinness.
Hvem er Paddy McGuinness? Er han en historiker?
-Nei? -Nei.
Han er en av de største tv-personlighetene i vår tid, og du vet ikke hvem han er.
-Er han fra Guinness-familien? -Nei, det er han ikke.
Hvem var statsminister før Churchill?
Neville Chamberlain.
Før det, Stanley Baldwin. Vil du gå bakover?
-Nei, ikke gjør det. -George Washington?
-Vel.
-Han var ikke statsminister. -Han var president.
Men han var før Neville Chamberlain. Så, et halvt poeng til meg.
Jeg har noe spesielt å vise dere om dere vil se noe ekstra.
På andre siden av døren. Kan dere se det for dere? Gjett.
-Soverommet? Ja? -Se så spent han er.
-Se. -Wow.
Dette rommet har vi kun åpnet
til noen få de siste årene.
Så det ser akkurat slik ut som Winston hadde det.
Kan faren min legge seg på sengen?
Dessverre ikke. Nei, det er ikke mulig.
Ser du? Han har faren sin over sengen.
Du har ikke et eneste bilde av meg i huset, og definitivt ikke over sengen.
Og han har moren sin til høyre.
Kanskje det ville vart lenger om han var kjærlig med Winny. Clemmy.
Det er en ekstra dør her bak meg
og jeg lurer på om en av dere vil ta en titt der inne.
-Kom igjen. Slå deg løs. -Man må ta i litt.
-Hva er det? -Et badekar.
Så Churchill badet som kjent to, om ikke tre, ganger om dagen.
Han jobbet også i badekaret.
Ofte fikk han en av sekretærene sine til å sitte rundt hjørnet,
her på denne lille stolen.
Litt #MeToo.
Hvordan kom han ut av det?
Han var ganske lubben. Jeg mener, det ville ikke hjelpe.
Jeg mener, om jeg var i det badekaret, ville jeg ikke kommet ut uten hjelp.
Når man kommer opp i en viss alder
og ser et badekar, tenker man bare på hvordan man kommer seg opp.
La oss få et bilde av deg på dette badet.
Hvorfor vil jeg ha et bilde av meg på badet hans?
Fordi det er fantastisk at vi har fått komme inn på badet til helten din.
Smil. Se glad ut. Vil du ta et der det ser ut som du drar ned?
Nei, jeg vil ikke lene over og dra ned.
Vedder på at han fant på noen bomberaid her.
Kan du bare vise litt respekt?
Vi er i huset til en stor mann, en av de største i historien,
og alt du snakker om er å komme på bomber.
-Tusen takk, Katherine. -Ikke noe problem.
Og jeg beklager ham.
Kom igjen, siste sjanse å legge seg.
-Vi tar en kjapp selfie. -Aldri.
-Hvorfor ikke? -Jeg legger meg ikke i Churchills seng.
-Nei. -Du vil elske det.
-Nei. Hvem vil elske det? -Du.
Det ville jeg ikke. Hvorfor skulle jeg vanhellige Winston Churchills seng?
-Du må ikke vanhellige den. -Å legge seg der ville gjøre det.
Et fantastisk besøk. Hva er det?
-En besøksbok. -En besøksbok.
Jeg tror ikke det er en bok man signerer. Det er en utstilling.
-Nei, det er greit. -Pappa, det er en utstilling.
Hvorfor har de en besøksbok under glass om de vil at du skal signere den?
-Jeg skriver bare navnet mitt her. -Du er så dum.
Sånn, jeg bare legger det her.
Fort, vi stikker.
Du har skadet glasset, pappa.
-Greit. Okay. Slik. -Du har skadet Churchill-huset.
-Det er skadet, pappa. -Ja, jeg vet. Okay?
-Vi kommer oss til bilen. -Vanhelliget besøksboken til helten din.
Neste gang du vandaliserer noens eiendom, ikke etterlat navnet ditt.
Veldig morsomt.
Vi skal til Devon, berømt for fløte-te og Michael Whitehalls fødested.
Men merkelig nok har de ikke skrevet det på skiltene. Det var sikkert ikke plass.
For å komme dit passerer vi et av Storbritannias mest kjente syn.
Se, Stonehenge! Kan vi dra og se det?
-Så klart kan vi ikke se det. -Jeg har aldri vært på Stonehenge.
-Vi passerer det bare. -Jeg vil ikke passere det. Kjør inn.
-Vi har passert Stonehenge så ofte. -Ja, men jeg har aldri sett det.
Dette er en av de mest kjente landemerkene vi har, og vi kjører forbi.
Det er ikke noe annet å se enn en masse steiner på nært hold.
-Kjør saktere. Jeg vil se ordentlig. -Nei, det gjør jeg ikke.
-Jeg kan… Jeg har aldri sett det på ekte. -Hva gjør du?
-Nei, jeg vil se Stonehenge. -Steng det soltaket. Nei.
-Vi går glipp av det. -Stopp. Sett deg.
-Pappa! -Sett deg!
Pappa! Vi gikk glipp av Stonehenge.
-Det er iskaldt. -Jeg ville se det bedre.
Jeg har blitt overfalt av faren min.
-Jeg tror jeg brakk håndleddet. -Nei, det har alltid vært så veikt.
Bare fordi du var der da de bygde det.
Morsomt.
Vi var på vei til Burgh Island.
Siden 1929 har art deco-hotellet vært et kjent tilfluktsted for rike og berømte.
Men øya er best kjent for å ha inspirert Agatha Christie
til å skrive romaner mens hun bodde i strandhuset.
Man kjeder seg skikkelig på ferie om man skriver en roman.
Øya blir separert fra fastlandet når tidevannet kommer inn to ganger om dagen.
-Jack. -Jeg elsker salt sjøluft.
Klokken er kvart på fem. Vi må komme på den sjøtraktoren, kom igjen.
Jeg er på vei.
Fish & chips.
-Kan vi spise fish & chips? -Nei.
-Jeg er skrubbsulten. -Vi skal ikke spise fish & chips.
Pappa, vær så snill! Vi er ved havet, vi må jo det.
-Nei. -Hvorfor?
Vi har en sjøtraktor å rekke. Klokken fem.
Ser du tiden? Kvart på fem.
Mer enn nok. Jeg kommer tilbake. Ses der nede.
-Ta den… -Ja, jeg har…
Ikke tull.
-Du er en idiot. -Å, disse koffertene.
Jeg ser om de har en innbakt pølse eller noe.
Ikke vær sen.
-Hallo. -God kveld, sir.
-Kan du hjelpe med disse koffertene? -Det kan jeg.
VELKOMMEN OM BORD BURGH ISLAND SJØTRAKTOR
£2 PER TUR KUN RETT VEKSEL
Kan jeg få en rødspette? Og torsk.
Og så to porsjoner… Hvor stor er den store?
-Venter vi på noen flere? -Ja.
Min idiotiske sønn har gått for å kjøpe fish & chips.
Han kommer nok snart.
Å, nei, det er hotellnøkkelen min.
Hvor er lommeboken min?
Jack, hvor faen er du?
Greit, la oss komme oss av gårde, okay?
Pappa!
Ikke dra, pappa!
Michael Whitehall, kom tilbake hit!
Pappa!
Hvor har du vært?
-Hvorfor dro du? -Hvor faen har du vært?
-Jeg kjøpte fish & chips til oss. -Idiotisk.
Dette er en offentlig ferge. Ikke din private yacht.
Mine fish & chips er ødelagt. Jeg er gjennomvåt.
-Ta en chip. -Nei, tusen takk.
Imbesil. Det er det du er.
Vet du hva "imbesil" betyr?
Det betyr at du misser en ferge så du kan få deg fish & chips
og så mister du dem i sanden.
-Jeg har et ord til deg. Forræder. -Idiotisk.
-Det er det du er. Forlater… -Ikke gjør det.
-…en mann… -Ikke gjør det.
…forlatt.
-Du har en "chip" på skulderen. -Å, så morsomt.
Vi kunne ikke komme til Agatha Christie-øya
og ikke få den fulle detektivopplevelsen.
Så Hilary bestilte plass til oss på en mordmysteriekveld.
Hotellgjestene får tildelt karakterer
som skal ta del i et teatershow.
Jeg ble stallgutten og pappa ble pub-eieren.
Mikey? Er du klar for å dra til herregården med alle de fine folkene?
Jeg er klar til å dra.
Du skal være pub-eieren. Hva er det her?
Jeg er Hercule Proirot.
Det er ikke sånn det funker. Du må være karakteren de sa, ellers funker det ikke.
Hvorfor skulle jeg være en pub-eier? Du mener at jeg skal stå der og si:
"God morgen, alle sammen. Vil du ha en halv bitter?" Og alt sånn?
Så moren din og jeg bestemte at jeg skulle være Poirot.
Du har virkelig tatt den helt ut.
-Nei, dette var bare noe jeg hadde. -Du hadde det?
Jeg tar ofte på meg en løsbart på kveldene.
Jeg må dessverre innrømme at det kler deg.
Du ser ut som Hitler på ferie. Få høre den aksenten igjen.
Jeg heter Hercule Proirot.
"Proirot"? Nei.
-Proirot. -Proirot?
-Poiroo. -Poirot.
Poirot, ja.
Klærne er fine, aksenten må jobbes med.
For å forbedre sin "Prer-roo"-etterligning tok han saken i egne hender.
-Hva gjør du? -Jeg ringer David.
-David hvem? -David Suchet, så klart.
Vennen min.
Du ringer ikke David Suchet. Han tar ikke telefonen.
Jeg ringer David Suchet, den ekte Poirot.
Du kan ikke ringe David Suchet kledd som Poirot.
Du kjenner ham knapt. Han kommer til å tro at du er spik spenna.
Han kommer ikke til å svare.
Femti pund på at han ikke tar den.
-Hallo? -Faen ta.
-Michael Whitehall her. -Godt å se deg. Hva gjør du?
-Hei, David, det er Jack. -Hei.
Jack, kan du kalle ham Sir David? Ikke vær så familiær med ham.
Du kan sikkert se at jeg spiller Poirot.
Jeg ser det.
Jeg har et lite problem med aksenten
og jeg lurte på om du kan hjelpe meg litt.
Du vet den nazi-slemmingen i Indiana Jones? Det hørtes litt ut som ham.
-Skal vi jobbe med den litt sammen? -Ja.
Synes du "Poirot" er vanskelig?
Je m'appelle Hercule Poirot.
-Je m'appelle Hercule Poirot. -Bra. Det var veldig bra.
Jeg synes det var mye bedre.
Noe annet jeg kan gjøre? Det er så mye jeg vil prøve, og gjøre, men jeg…
Du vet hva jeg mener, men jeg…
Ja, tusen takk. Vi setter pris på det, Sir David.
-Så godt å se deg. -Veldig godt å se dere, også.
Fin mann.
-Merket du at han var vennlig? -Ja, du er venner med Poirot.
Bra jobbet.
Vi hadde ikke noe valg.
Pappa måtte engasjere seg i et rollespill med fremmede.
Jeg tror ærlig talt at han heller ville bli forgiftet av butleren.
-Har alle blitt servert? -Ja, alt er perfekt.
God kveld, presten.
-Hallo, frue. -God kveld, Simon.
I kveldens mordmysterium var alle hotellgjestene med,
og latet som de var karakterene de hadde fått tildelt.
En gruppe skuespillere fremførte nøkkelscener
minglet med hotellgjestene, og ga ledetråder under kvelden.
Alles oppgave var å finne ut av hvem morderen var,
noe vi ville få vite på slutten av kvelden.
De som ledet scenene i kveld var…
God kveld, alle sammen. Lady Buffy Manger.
…husets kvinne, presten, hushjelpen,
mannen med en gin og tonic og politimannen, så klart.
Litt tung på foten, hun der.
Hun ville ikke vært veldig flink på Skritt i tåken
eller en av de mordmysteriene.
Hun kom inn som en hest. Stamper inn her, sant?
Jeg tror at presten er litt lyssky. Den der borte.
Jeg er ganske sikker på at han har parykk. Jeg stoler ikke på en mann med parykk.
Og det sier du mens du har på en løsbart. I tillegg er han ikke en ekte prest.
-Er han ikke? -Nei, de er skuespillere.
Du har ikke forstått dette konseptet.
-Det er ren vodka. Det er det. -Han er en full, skummel prest.
Kanskje det er derfor han begår fæle forbrytelser.
Eller sex. Absolutt. Sexmorder.
Jeg luktet vodkaen på ham da han kom mot meg i stallen.
Akkurat nå er han… Han er min hovedmistenkte.
Pappa skjønte ikke helt dette med mordteater.
Han var mest involvert i sin egen forvirring.
Kanskje litt bakgrunn ville hjelpe.
Velkommen til mitt vakre hjem.
Vi er her i kveld for å snakke om vår kjære venn, Rose Dimper.
-Hvem faen er Rose Dimples? -Hold munn. Hun snakker.
Vi fikk vite at en lokal beboer hadde dødd
og etterlatt pengene til landsbyboerne.
Unnskyld at jeg forstyrrer, Mrs. Buffy.
Din mann… Han er død.
Deretter får vi vite at Buffys mann hadde mye gjeld og et hemmelig barn.
Så jakten på morderen var i gang.
Den presten er definitivt interessert i kvinnen i huset.
Merk mine ord.
Jeg må be at ingen av dere forlater denne øya.
Greit, la oss få dette overstått.
Konstabel, ingenting av dette er nødvendig.
Det er mannen du er ute etter. Den kåte presten!
Du var litt for raskt ute med den uttalelsen.
-Vi har ikke fått ledetrådene ennå. -Å, nettopp.
Fortsett. Som dere var. Unnskyld.
Mens Poirot jobbet på en annen teori, var det stallguttens tid i rampelyset.
-Simon, kan jeg snakke med deg? -Å, ja.
Vet du hvem jeg skylder på? Gartneren Harry.
Det var han som satte spikeren i stolen. Jeg mener, jeg ba ham om det, men…
-Jeg ba ham ikke å stikke den ut, eller? -Nei, nei, det gjorde du ikke.
Jeg burde se etter en ny gartner.
Okay, jeg skal la deg være i fred. Jeg er fortsatt i sjokk.
Ja.
Noen kommer til å bli arrestert for å overspille.
Om det er kriminelt får du livstidsstraff.
-Jeg tror jeg sjans på husets kvinne. -Å, Jack, hun er en enke.
En WILF.
-Hva er en WILF? -En WILF.
En enke jeg vil…
Mine damer og herrer. Middagen serveres i spiserommet.
Jeg har en ny mistenkt. Den fyren hørtes russisk ut.
Det er mannen som sjekket oss inn. Han jobber faktisk på hotellet.
Han lurte sikkert inn litt polonium.
-Hallo. -Hallo.
Pappa jobbet fortsatt med saken.
Saken om hvor full man kan bli i løpet av et mordmysterium.
Å, gud!
Jeg tror den store Poirot kan ha tatt litt feil.
-Hva gjør du? -Jeg bare sjekker.
-Han er død. -Han er død.
Presten er død og det var din hovedmistenkte.
-Ja. Så skuffende. -Stakkars prest. Han etterlot bibelen sin.
Å, herregud! Cecil!
-Madam Bry. -Å, betjent Bailey, fort! Fort!
Jeg tror kanskje vi burde ha konsentrert oss mer på ledetrådene.
-Jeg tror vi kan utelukke presten. -Ja. Jeg hadde endret mening om ham.
-Å, hadde du? -Ja.
-Hva, da du så at han var død? -Ja, jeg mener, så klart…
Ingen forlater denne øya før dette er løst.
Stakkars prest. Jeg plukket opp bibelen hans.
Jeg tenkte vi kunne lese noen passasjer på rommet senere.
Tror du at når han eser…
Det er ikke en bibel. Det er Alan Sugars biografi.
-Bare tanken… -Det blir mer komplisert.
Kanskje han tok livet sitt da han leste den.
Mens vi spiste hovedretten, rørte de mistenkte seg rundt i rommet.
-Hallo, Simon. -Å, hallo.
-God kveld, sir. -God kveld.
-Å, jeg liker barten din. -Tusen takk.
-Kan jeg ta tallerkenen din? -Ja. Tusen takk.
Ja, Simon, jeg tror jeg vet hvem det er.
Det er Buffy, vet du? Ja, hun har en affære.
-Nei! -Nei…
Jeg har sett at Gino kommer ned baktrappen sent på kveld, du vet?
Hva? Tok han henne opp baktrappen?
På soverommet, ja. Uansett, jeg tror jeg har sagt for mye. Jeg burde gå.
Jeg tror du sa for mye.
Alle gjestene hadde notert sine hovedmistenkte,
og det var på tide å finne ut hvem som hadde rett.
Kate, her borte.
Å, politiet. Uttalelse!
Fra ledetrådene jeg har sett, tror jeg at jeg vet hvem morderen er.
Buffy Manger elsket ikke mannen sin så mye som vi trodde hun gjorde.
Hun har faktisk hatt en affære med Gino.
-Og hun prøvde seg på meg. -Og hun prøvde seg på ham.
På meg som et utslett.
Men jeg tror fortsatt ikke hun er morderen. Jeg tror det er…
Kate.
Nei! Hva får deg til å tro det?
Å, herregud.
Du var den eneste med nøkkelen til troféskapet der giften var oppbevart.
Å! Boom!
Med den tvisten var mysteriet ferdigløst.
Ingen kunne ødelegge paraden.
Hvor skal du, Poirot?
Den store Poirot har svaret på dette.
-Han har drukket for mye sjampanje. -Du er en dumrian.
Det er ganske tydelig at denne kvinnen er uskyldig.
Kvinnen dere må finne er denne damen her!
-Å, nei, du tar helt feil! -Den store Poirot vet.
-Har du noe bevis? -Trenger jeg bevis? Alt er her.
Nei, du trenger bevis.
Politimannen har kommet med bevis på at det var husholdersken, så det var henne.
-Han er en dumrian. -Det er ikke slik dette funker.
Det var hushjelpen.
Det var meg. Ja. Og det finnes ikke en sjanse at jeg havner i fengsel.
-Nå stikker jeg! -Fang denne kvinnen!
-Nei! -Fang denne kvinnen!
Den store Poirot hadde rett hele veien. Jeg måtte få det ut av henne.
Hun sa det jo til slutt. Hun fikk panikk og innrømte det.
-Jeg visste det hele tiden. -Nettopp.
Poirot har en dårlig dag på jobben i dag.
Alle store detektiver har en dårlig dag. I dag var en slik dag.
Det beste mordmysteriet noensinne.
På den neste delen av reisen vår
sendte Hilary oss til Whitehalls gamle familiehovedsete: Wales.
Et sted kjent for sine ville kystlinjer, vakre fjell,
og der det er tre ganger så mye sau enn mennesker. Vi kan fortsatt slå dem.
-Vil du ha en Flump? -Nei, takk.
Hvor lang er reisen? Seks timer?
-Nei, jeg tror ikke den er så lang. -Det tror jeg.
-Gjør du? -Ja.
Med din bestemorskjøring er det nok seks timer.
Jeg skal prøve å sove.
Hva faen er det der? Elefantmannen!
Det er reiseputen min. Man kan sove overalt. Man kan sove på siden.
Du kan sove hvor som helst.
Så vi kjører gjennom en av de vakreste delene av landet,
og du kan ikke se noe fordi du har en dum Elefantmann-hatt på.
Det er ikke en Elefantmann-hatt.
Det er en strutsehode-sovepute. Og nå kan jeg ikke sove i en bil uten den.
Det ser ut som en grå pung.
-Skal jeg sette på musikk? -Nei.
Nei? Jeg har noen bra låter.
Jeg har lastet opp noe her du kan spille.
Hva?
Turen handler jo om familien vår og arven, og alt det der.
-Jeg tenkte du ville like det. -Nei, la oss spille litt klubbklassikere.
-Nei, sett på dette. -Hva, her?
Ja.
Dette?
Kapittel en: Opprettholde fasaden.
-Tuller du? -Hva mener du, tulle?
-Dette er din lydbok. -Ja.
Du har lastet opp lydboken av din egen biografi.
Ja, så du kan høre om familien din, og arven din og livet ditt.
Skjønner du hvor merkelig det er? Du lytter bokstavelig talt på deg selv.
Ja. Ja, jeg mener, jeg leste det…
Men jeg tenkte at du ville like det. Hva annet skal du gjøre?
Det hjelper i hvert fall med å sove.
…reiste rundt i landet som en gassinstruktør i RAF.
Kan du dempe deg litt? Begge versjonene av deg.
…som en pilot med en flyjakke med pels.
Michael Whitehall i stereo. Dette kan knekke en terrorist.
Det var mot…
Det var om en spansk film.
Rose Tobias Shaw var en amerikansk casting agent med et ganske dårlig rykte.
-"Nei, det har jeg ikke, men det går bra." -Hva faen? Pappa!
-Hvorfor gjorde du det? -Du må høre dette.
Det er med Judy Dench. Hun er morsom.
Judy Dench stakk hodet sitt rundt hjørnet.
"Visste du at det foregår en bryllupsfest der inne?",
sa hun, og forsvant.
Problemet med St. John's Church, Withyham, var at det ikke var i Withyham.
Det var en kirke i Withyham, men det var ikke St. John's…
Etter den historiske reisen, kom vi fram til Palé Hall hotell
ved foten av Mount Snowdon.
Vi skulle møte Hilary
for å feire mine foreldres 35. bryllupsdag.
-Dette ser fint ut. -Veldig fint.
Vi har en stor kveld i kveld, din mor og jeg. Innser du det?
Bryllupsdagen? Trettifem år?
-En viktig en. -Fantastisk.
Om du ser hatten min utenfor døren, vet du at vi er opptatt.
Kanskje vi burde sjekke om de har et uthus jeg kan sove i.
Jeg håper du har pakket nok ørepropper, også.
Du vet hvordan moren din er når hun kommer i gang.
Kanskje jeg driter i å sjekke inn på hotellet om det blir sånn.
-Ta det rolig om du hører skriking… -Hold kjeft. Se!
-Er det ikke vakkert? -Veldig fint.
Hvorfor bygget man et sånt hus i Wales?
Kan du oppføre deg? Ingen sånne kommentarer når vi går ut av bilen.
Mr. Whitehall?
-Hallo, hvordan går det? -Hva med dere? Var reisen god?
-Veldig bra. -Velkommen til Palé Hall.
-Hei, hvordan går det? -Veldig bra.
Har du en vakker ung dame som venter på meg der inne?
-Det har vi nok. -Vakker ung dame?
Ikke snakk slik om moren min.
-Vakker, ung… Veldreid, velbygd… -Stopp!
-Hallo! -Hallo!
Flott å se deg.
-Vil du kysse Winston? -Nei.
Si hei, Winston.
-Hallo, kjære. -Du er vakker.
God bryllupsdag! Hvordan har det vært?
-Trettifem år. -Lenge.
-Ikke så lenge som 35 år. -Ikke så lenge som 35 år. Nettopp.
-Så… -Flott.
Jeg har booket dette femstjerners hotellet
fordi du skal være her og spise middag.
-Vår bryllupsdag ja. -Ja.
Men jeg er redd for at det blir en liten tvist i år,
fordi det er en spennende campingopplevelse jeg vil gjøre med Jack.
Og siden jeg tok barna på camping,
tenkte jeg at vi kunne gjenskape det sammen på vår siste tur.
Vi skal campe og han skal bo på hotellet? Det er en bra plan.
-Glad for det? -Nei.
Cockblock.
Men du kommer ikke til å være alene, fordi…
Jeg tror ikke Winston burde være med på camping.
Det andre jeg burde si fra om, Michael…
Jeg vet at du ikke kunne legge deg i Winston Churchills seng/bad på Chartwell.
Den gode nyheten er at Winston Churchill bodde her.
Det er en Winston Churchill suite der han bodde.
Så vi reiser rundt landet så jeg kan legge meg i bad og senger
som Winston Churchill har vært i.
-Er det sånn? -Det er tanken.
Greit. Da skal jeg feire bryllupsdagen min alene…
…med en dukke i Winston Churchills seng.
Ikke fortell noen på hotellet
at du skal feire bryllupsdagen din med en dukke i sengen.
Kanskje de misforstår det… eller kanskje forstår det.
Vi drar til øya Anglesey,
der mamma avslører til meg at vi ikke bare skal campe,
men klippe-campe, der man sover mot klippeveggen.
Nei, dette er ikke for meg.
Mamma og jeg skal sove høyt over vannet og steinene,
tett på klippeveggen,
på den skranglete sengen som dingler fra en tråd.
Så, jeg tror det er her framme.
-Hallo! -Jeg heter Sam.
-Hei, Sam. -Jeg er Hilary.
-Vet du hva vi skal gjøre? -Det ser skremmende ut.
Kvelden er på vei,
og det er på tide å ta på utstyret og kaste oss over klippen.
Å, Gud. Det er en ekte klippe.
Hvorfor tar du ikke den opp hit?
Jeg kom ned til denne biten og senker ræva mi,
og så plasserer du den på ræva mi. Så er vi klare.
Sånn ja, Jack.
Å, faen.
Å, hva knirker?
Hold munn, Hilary. Ingenting knirker, mamma.
Da jeg er trygt i posisjon, var det Hilarys tur til å komme ned.
-Jeg må bort dit, ikke sant? -Ja.
Min mor, i trangt seletøy, blir senket ned på meg.
Bare kutt tauet nå!
Herregud. Jeg burde absolutt vært andremann.
Jack!
Ikke få meg til å le, vær så snill. Jeg blir svak når jeg…
Jeg kan ikke se ned, jeg kan ikke se opp.
-Hilary, hold deg på… -Denne siden?
Gå over denne.
-Ja, greit. -Nei, du er bak den, mamma.
-Jeg vet det. -Du er for lavt.
-Gå dit. -Ikke få meg til å le.
Legg vekten din der, Hilary.
-Unnskyld. -Lavere.
-Okay? -Jeg blir hysterisk, unnskyld.
Nei…
-Kanskje du skal snu deg? -Å, det skal jeg.
Kanskje en av gangen. Rolige bevegelser.
Greit, jeg er definitivt først denne gangen…
Først… Hvorfor skal du være først?
Jeg vil bare få det overstått.
Å, fy faen. Vær så snill, ikke gjør det.
-Jack, hva holder du på med? -Jeg prøver å snu meg rundt.
Hvordan går det der, Jack?
-Ja. -Bra?
-Altså, utsikten er spektakulær. -Jeg kan ikke si jeg liker dette.
Jeg digger dette, Jack. Hvor er eventyrlysten din?
Den er på toppen av klippen.
Kan jeg bare si at du høres ut som din fars sønn.
-Mr. Whitehall, hvordan går det? -Veldig bra, takk.
-Kan jeg servere deg litt te? -Takk.
-Og vil han ha litt? -Absolutt.
Du vil ha litt te med pappa, ikke sant Winston?
Så, det siste eventyret.
Det blir det om vi ikke kommer av plattformen.
Jeg mener ikke her og nå. Jeg mener hele reisen med faren din.
-Hvordan har det vært? -Ja, det har vært flott.
Det har vært fint å være på tur med ham igjen.
Jeg trodde ikke vi skulle få reise igjen, men jeg er veldig takknemlig
for at vi er tilbake og reiser sammen.
Det har så klart vært et veldig rart år.
-Det var så skummelt. -Det var skummelt.
Skremmende å ikke treffe dere og å ikke vite…
Ja.
At Molly var gravid også, og alt det skjedde på samme tid…
Jeg var så lettet da hun fødte
og hun sendte meg de bildene av deg og pappa med Peggy.
Jeg var så takknemlig og glad, og å se pappa holde henne…
-Jeg vet. -Og jeg var…
Jeg var så glad at vi fikk det øyeblikket
og at han kom gjennom det, og at du kom gjennom det.
Dere var med datterdatteren deres og å få se hvor lykkelige dere var…
Det var bare… Bare en lettelse.
Jeg vil aldri ta det for gitt,
at jeg får henge med deg og pappa, selv om det er over en klippe.
Ja, vi har hatt tid til å tenke det siste året og vi har tatt en stor avgjørelse.
-Faren din har sikkert sagt det. -Nei.
Det er så typisk faren din. Jeg ga ham en jobb å gjøre.
-Skal dere adoptere bort Winston? -Nei.
-Jeg støtter dere fullt. -Det vet jeg.
Jeg kjører ham til barnehjemmet.
Det er mulig at det blir litt distanse mellom deg og Winston
fordi faren din og jeg har bestemt at vi skal flytte fra London.
-Skal dere flytte fra London? -Ja.
Fordi du er jo med kjæresten din.
Molly og Toby har fått Peggy, så nå er vi besteforeldre.
Og vi bare føler at vi trenger å endre litt på ting.
Jeg kan ikke tro at pappa ikke fortalte det. Han har ikke nevnt det altså?
Nei, han har mest kommet med rare kommentarer om walisere.
Faen!
Du har pappa trengt opp i et hjørne, Winston, og du vet det.
For å feire dette øyeblikket har jeg tatt med middag.
-Her kommer den. Er du klar? -Ja! Tusen, tusen takk.
Bare husk at det du mister, kommer ikke tilbake.
-Ja, har det. -Hva har du med?
Jeg tok med litt kinesisk mat fra Gordon Ramsays restaurant, Lucky Cat.
Tuller du? Fra en uke siden?
-Ja, se her. -Jeg spiser ikke det!
-Se. -Alt det der?
Det er fantastisk, se.
Det er ekkelt.
Jeg spiser ikke en slapp gyoza som har vært i kjøleskapet en uke.
-Bare prøv en. -Den er kald og slapp.
Det ser ut som en av pappas testikler.
-Det er så slemt! -Hva?
-Mot maten eller testiklene? -Pappas testikler. Det er slemt.
Hva faen er det?
-Husker du den fisken du spiste? -Veislakten?
Tok du den med til Wales? Den er en uke gammel… Faen!
Jeg spyr faktisk.
-Du er et monster. -Det er litt fruktig, selv for meg.
Jeg tror jeg kommer til å spy på en lundefugl.
Det er på tide at jeg tar kontroll over denne turen.
Vi må gjøre ting vi kommer til å angre, om pappa liker det eller ei.
Nei, vær så snill. Max!
Slipp den…
Jack, kan du bare dra til helvete? Fordi du skaper bare kaos.
Vil du ha litt kos?
-Nei! Flytt den! -Au, pappa!
Hei, dra til helvete.
Du jukser.
-Jeg jukser ikke. -Du jukser!
Tekst: Mia Borgersen