‏- סדרה מקורית של NETFLIX -
‏- איפשהו באזור הכפרי באנגליה… -
‏לעזאזל!
‏הוא בסדר?
‏אבא!
‏הנחת את המטוס הזה מייד!
‏- לונדון -
‏- שלושה שבועות קודם לכן -
‏זו הייתה שנה קשה מאוד
‏להרבה אנשים ברחבי העולם,
‏וגם אנחנו, כמשפחה, ‏עברנו זמנים מפחידים מאוד.
‏אבל למרבה המזל, דברים כבר נראים טוב יותר.
‏הסגר היה לי קשה מאוד. אני בעל רוח חופשית.
‏לכלוא טווס כזה…
‏זה היה קשה.
‏אבא, מצד שני, אהב את הסגר.
‏הילרי?
‏כן?
‏את יכולה להביא לי כוס יין, בבקשה?
‏למען האמת, די נהניתי מהסגר, כי…
‏אני לא צריך לראות אנשים,
‏ושמתי לב, באופן כללי,
‏שאני לא ממש אוהב אנשים.
‏לאף אחד אסור היה לחבק אותו, ‏וזה אידיאלי בשבילו,
‏וזה היה לא חוקי עבורו, פשוטו כמשמעו, ‏לבלות עם החברים של הילרי.
‏לא עשיתי יותר מדי במהלך הסגר.
‏אני כזה גבר נאה!
‏מאתגר מאוד להיות סגורים בבית ביחד.
‏זאת אומרת, זאת עבודה קשה.
‏זוז.
‏היא שירתה אותו ללא הפסקה כבר 14 חודשים.
‏מדהים אותי שהוא לא נעצר ‏על הפרת חוקי העבדות המודרניים.
‏אז לקחתי פיקוד על הטיול האחרון הזה,
‏ועל מנת להוציא אותם מהבית,
‏אני שולחת אותם ברחבי בריטניה
‏כדי שיוכלו להתרברב באי הנהדר שלנו.
‏אני לא אשקר, תמיד דמיינתי ‏שהטיול האחרון שלנו יהיה לשווייץ,
‏לאחת המרפאות הללו,
‏אבל אני חושב שמסע ברחבי בריטניה ‏יהיה הרבה יותר שמח.
‏שלום, מה שלומך? ‏-שלום, אימא.
‏איזו הצהרה אופנתית!
‏טוב, אנחנו יוצאים ‏לארוחת צוהריים עם בננו היקר.
‏אתם נראים כמו זוג סרסורים.
‏מקסים! ‏-באמת!
‏אתם נראים כאילו אתם חלק מקליפ של סנופ דוג.
‏איזו חוצפה!
‏וזה בא מבן שלבוש כמו נווד.
‏הסיור שלנו מתחיל ‏במה שהוא אולי האתגר הגדול מכולם,
‏ארוחת צוהריים של משפחת ווייטהול, בפומבי!
‏עם אוכל זר.
‏למה לקחת אותנו למסעדת טייקאוויי סינית?
‏זאת לא מסעדת טייקאוויי סינית. ‏-זאת כן.
‏זאת לא!
‏זאת "לאקי קאט" של גורדון רמזי.
‏הוא שף עם כוכב מישלן, וזה פיוז'ן אסייתי! ‏-כן!
‏וזאת לא מסעדת טייקאוויי, מן הסתם. ‏אנחנו אוכלים בחוץ!
‏זאת מסעדה שלו? ‏-זאת מסעדה של גורדון רמזי.
‏אתם לא חושבים ברצינות שהוא יהיה כאן, נכון?
‏אתם יודעים מה האנשים האלה עושים,
‏הם פשוט מוכרים את השם שלהם לזיכיונות.
‏איך קוראים למקום הזה עם העוף ש…
‏קנטאקי פרייד צ'יקן? ‏-קנטאקי פרייד צ'יקן.
‏כן. ‏-ראית שם אי פעם את קולונל סנדרס?
‏אתה מצפה שהוא יצא ויגיד, ‏"יו, הו, הו", עם הזקן שלו והכול?
‏ברור שלא. ‏-זה לא אותו דבר.
‏גורדון רמזי הוא לא כמו קולונל סנדרס.
‏אני רואה אותו!
‏אני רואה אותו, זה הוא.
‏אין פאקינג סיכוי… ‏-זה באמת הוא!
‏שהוא יהיה במסעדה שלו. ‏-זה הוא!
‏זה לא. ‏-זה הוא! זה האיש שם מאחור.
‏זה בטח כפיל.
‏תרצו עוד משהו עם המנות העיקריות?
‏אני רוצה ביצה קשה, בבקשה. ‏-לא.
‏ביצה קשה? ‏-כן.
‏כמובן, אדוני. ‏אני רק אבדוק עם השף, ואחזור אליך.
‏למה אתה מסתכל עליי? ‏-כי באנו למסעדה של גורדון רמזי,
‏אחד השפים הגדולים… ‏-אין טעם שאזמין את זה, אני לא אוכל את זה.
‏סליחה, שף, יש שם אדון שביקש ביצה קשה.
‏עוף מפה.
‏נראה לך שאנחנו "גולדן אג" ברחוב אולד קנט?
‏שאל אם הוא רוצה אותה שלוקה, ‏מטוגנת או מקושקשת ישר לתחת שלו.
‏אני חייבת לומר שזה פשוט נהדר.
‏זה נראה כמו משהו שנדרס.
‏אני מתנצל, אדוני, ‏לצערי הביצה לא תהיה אפשרית היום.
‏הבנתי. אוקיי.
‏טוב, אני שמח שהבהרנו את זה.
‏תנו לי להגיד לכם, תכננתי טיול נהדר.
‏אתם תראו את המיטב של בריטניה.
‏והדבר הכי טוב בטיול הזה ‏הוא שלא יהיו בו זרים שתוכל להעליב.
‏אלא אם ניסע לסקוטלנד.
‏הכול בסדר? ‏-טעים מאוד, תודה.
‏תודה רבה. ‏-סיימתם עם הכול?
‏תן לי בבקשה רק שנייה, סליחה.
‏ממש לא. בבקשה, קח את זה.
‏אני לא סובלת בזבוז.
‏זאת לא מסעדה מסוג כזה!
‏מה את מתכוונת לשמור משם? את זה? ‏-לא, זה בסדר.
‏סליחה. ‏-רק רגע. אני חושבת שאני…
‏אתה יכול להעביר את זה?
‏לא, אני רוצה את זה!
‏את תאכלי אחר כך כיסון בודד משקית כלבים? ‏-כן, אני אוכל!
‏כן, פשוט שפוך את זה פנימה.
‏את… ‏-זאת גם לא שקית כלבים.
‏אלה שקיות הקקי שאת משתמשת בהם עם פילי. ‏-הן מיוצרות במיוחד עם רוכסן לסגירה.
‏אני ממש מצטער.
‏אני חושב שזה מספיק.
‏לא. ‏-הילרי.
‏הבאת טאפרוור?
‏כן. ‏-הילרי, זה מספיק.
‏די! ‏-אני ממש מצטער.
‏אם תעביר את זה, ‏אוכל להכניס את זה לטאפרוור.
‏אני לא אתן לך להכניס חצי דג לתיק היד שלך! ‏-זה כזה בזבוז!
‏תודה רבה. ‏-אני מתנצל על אשתי.
‏זה ללא ספק הוא.
‏אני קוראת לו לכאן.
‏גורדון!
‏אחר צוהריים טובים. ‏-גורדי.
‏מה שלומנו?
‏זה טעים מאוד. אני מתה על זה. ‏-בסדר גמור.
‏עבר הרבה זמן מאז שהם יצאו מהבית.
‏הוא אוכל, בגדול, רק אוכל תפל מאוד.
‏אתה טוען שהאוכל שלנו תפל?
‏לא התכוונתי לזה ככה.
‏ככה זה נשמע. ‏-חוץ מזה,
‏הוא אוכל אוכל תפל. זה היה הפינוק. ‏-חשבתי שככה זה נשמע.
‏לא, אני לא…
‏אני אוהב… זה טעים מאוד. ‏-מזדיין.
‏מה? זה טעים. ‏-שב ישר.
‏זה טוב מאוד. סליחה. ‏-תקשיב למבוגרים וטובים ממך.
‏הוא גם אב לילדים רבים.
‏זה גבר פורה. ‏-כן.
‏סליחה? ‏-גבר פורה.
‏זאת מילה טובה. הכוונה לפוריות. ‏-כן.
‏אחותו ילדה עכשיו.
‏אני יודע, מזל טוב. ‏-אנחנו סבא וסבתא!
‏אבל הוא, הוא כל כך איטי…
‏בוא נדבר בכנות, אתה לא מוכן להיות אבא.
‏אתה אפילו לא יכול לטפל בעצמך, ‏אז ודאי שלא להיות אבא אחראי.
‏אתה תעזוב אותם בסופרמרקט ‏ותברח משם עם בקבוק יין או משהו.
‏אני יכול לראות את זה, "שיט, הילדים!" ‏-נכון.
‏חכה גם שתהיה לך עבודה ראויה. ‏-כן.
‏לאיש הזה יש עבודה ראויה.
‏מה, טיק-טוקר?
‏חתיכת מזדיין קטן.
‏גורדון, תודה רבה.
‏נסיעה טובה. טוב לראות אתכם. ‏-תודה רבה.
‏איזה איש נחמד. ‏-אמרתי לך שהוא מקסים.
‏אמרת שהוא לא כאן.
‏לא, אמרתי שהוא לא כאן, ‏אבל שאם הוא יהיה, הוא יהיה מקסים.
‏איזה שקרן.
‏טוב, מי משלם?
‏האמת שיש לי סידור עם גורדון.
‏אלוהים.
‏יהיה לו ילד שישי?
‏זה יהיה נס. אבל אל תדאג לגבי החשבון.
‏אבל יש צורך במשימה קטנה מצידכם.
‏זאת בדיחה.
‏אתה רוצה לעזור? ‏-כן, אני עוזר.
‏אנחנו אמורים לעשות את זה ביחד.
‏מה אתה עושה? ‏-כלום.
‏הם מלוכלכים.
‏זה לא ייאמן. ‏-עמלת פעם עם הידיים האלה?
‏למה אתה עם כפפות גומי? אתה אפילו לא שוטף.
‏כדי להגן על עצמי! ‏-תשקיע בזה מאמץ!
‏אני אשקיע מאמץ, ‏אבל אני לא רוצה שהידיים שלי יתייבשו!
‏ברצינות? ‏-חשבנו שהם נקיים.
‏זה נראה נקי?
‏אוקיי, אני מודה שיש שם כתם קטן של משהו.
‏כתם קטן? ‏-כן, אני מצטער, אוקיי?
‏גורדון!
‏סליחה, שף.
‏גורדון? ‏-הרגזת אותו.
‏זה נקי עכשיו.
‏אחרי שארזתי, ואבא צפה באימא אורזת בשבילו,
‏יצא לדרך הסיור הבריטי הקסום של הילרי.
‏לכבוד היציאה הגדולה שלנו לטיול,
‏הזמנתי משהו בריטי קלאסי ומיוחד מאוד
‏שישנע אותנו ברחבי בריטניה.
‏אתה מרגיש נוסטלגי?
‏לא. המכונית הזאת פשוט מגוחכת.
‏אלוהים, ממש מרגישים את הכביש. ‏-נכון.
‏מרגישים כל סנטימטר בכביש.
‏אנחנו עוברים את ארמון בקינגהאם? ‏-בוז!
‏בושה.
‏אל תעשה משהו נוראי בקשר למשפחת המלוכה.
‏האשטאג הצד-של-מייגן.
‏הבאתי כמה חטיפים בריטיים קלאסיים ‏לסיור הבריטי.
‏ביצים מוחמצות.
‏אני אוהב ביצה מוחמצת.
‏אפילו לא פתחתי את זה… ‏-פשוט…
‏אני מקווה שאתה לא מתכוון לאכול אחת. ‏-אני אוכל אחת.
‏אתה לא. ‏-אני כן.
‏אז אל תתקרב אליי.
‏אני לא אתקרב.
‏למה הגענו למקום
‏שיש בו אור אדום לצמיתות?
‏אל תדאג, זה יתחלף בקרוב.
‏נסיעה נעימה ונחמדה סביב העיר.
‏זה הלך.
‏אני חושב שכיבית את המנוע. ‏-כן.
‏אני חושב שצריך…
‏אוקיי, סליחה.
‏איפה מתניעים את זה? ‏-סליחה.
‏שאני פשוט…?
‏אני אסמן להם לעבור.
‏סליחה.
‏אתה צריך להגיע לנקודת הנשיכה.
‏טכנית, הידיים שלך ‏היו צריכות להיות בשעות עשר ושתיים.
‏אתה מעוניין ‏בטיפים מהמושב האחורי מבחור בלי רישיון?
‏אני עדיין מריח את הביצה המזדיינת הזאת!
‏נהדר!
‏איך מחמיצים ביצה? יש לך מושג? ‏-מה יש לנו כאן? חומץ…
‏לא, אתה שופך את זה עליי! ‏-סליחה!
‏שאלת אותי מה יש בפנים, ‏וניסיתי לקרוא את התווית.
‏שפכת את זה על כל הרצפה עכשיו. ‏-מצטער.
‏אפשר להשתמש במעיל שלך? ‏-לא! עזוב את המעיל שלי.
‏היי, המיני הייתה רעיון טוב,
‏אבל הייתה מעט חמימה ‏ועכשיו גם הסריחה ממיץ של חמוצים,
‏אז שדרגנו את הרכב שלנו.
‏- לונדון -
‏לתחנה הראשונה שלנו, ‏הילרי שלחה אותנו לסרן אבאס שבדורסט,
‏כדי להשתתף בטקס העתיק של ריקודי מוריס.
‏- סרן אבאס -
‏מוריס הוא ריקוד עממי אנגלי ייחודי,
‏עם היסטוריה של לפחות 500 שנה.
‏יש אפילו אנשים שמאמינים ‏שהריקוד הגביר את הפוריות,
‏כולל קבוצה אחת שמופיעה על דמות ‏הגיר הענקית הזאת שמחזיקה אלה ענקית,
‏הענק של סרן אבאס.
‏הרמז התקבל, אימא היקרה.
‏אתה בטח מכיר את הביטוי הישן ההוא, נכון?
‏איזה? ‏-נסה בחיים כל דבר פעם אחת,
‏חוץ מ…
‏גילוי עריות
‏וריקודי מוריס.
‏היום זה משתנה.
‏החלק עם ריקודי המוריס,
‏שיהיה ברור.
‏אלה אנשי ווסקס מוריס, ‏הכנופיה המפחידה ביותר בדורסט.
‏בראבו!
‏שלום. ‏-שלום.
‏שלום, רבותיי.
‏שלום.
‏כמה זמן אתם כבר אנשי הפעמון?
‏כ-40 שנה.
‏האמת שאני חבר די חדש. ‏חלק מהאנשים כאן הרבה יותר ותיקים.
‏אולי אוכל להיות הדור הבא.
‏כן, בדיוק. ‏-כן, בבקשה.
‏אתה יודע שיכולת הריקוד שלך מזעזעת. ‏-לא!
‏בניגוד אליי.
‏אני הייתי צריך לסרב ל"פשוט בואו לרקוד".
‏וואו.
‏כי היה לי חבל על אשתי.
‏אתם יודעים, הקללה של "בואו לרקוד".
‏מה, חששת שאחת הרקדניות המקצועיות ‏תרצה לנהל רומן?
‏כן, שהיא תתחיל איתי,
‏ואז אילכד
‏במעין רשת סבוכה של סקס וכל זה.
‏אז איפה אתם רוקדים את ריקודי המוריס? ‏-בדרך כלל אנחנו עולים לראש סרן אבאס,
‏איפה שנמצא הענק. אנחנו רוקדים שם.
‏אתם הולכים לשם כי אתם גברים מבוגרים,
‏ואם תרקדו עליו, זה יעזור…
‏כן. ‏-כלומר…
‏היו לו כמה בעיות עם זה. ‏-לא היו לי שום בעיות עם זה.
‏אתה מי שיש לו בעיה. ‏-לא!
‏איפה הנכדים שלי?
‏המייפל שלי תקין לחלוטין, שתדעו.
‏טוב, שנוציא את הפעמונים? ‏-כן.
‏טוב, הגיע הזמן שהגור הצעיר והנלהב הזה
‏ילמד כמה מהלכים ‏מהכלבים הזקנים ומוכתמי הסיידר האלו.
‏אני אלמד אתכם כמה צעדים בסיסיים.
‏זה אחת, שתיים, שלוש, קפיצה, ‏אחת, שתיים, שלוש, קפיצה.
‏אחת, שתיים, שלוש, קפיצה…
‏אפשר לקבל קצת מוזיקה? ‏-אתה יכול להשמיע את קארדי בי?
‏"WAP"? ‏-מה?
‏"WAP", "כוס רטוב".
‏על מה הוא מדבר? ‏-אני לא יודע.
‏משהו קצת יותר מודרני.
‏לכו על משהו קלאסי.
‏"שפרד'ס היי". ‏-תתכווננו.
‏תתכווננו, חבר'ה.
‏נעים ועדין.
‏הפעם. ‏-אחת, שתיים, שלוש, קפיצה.
‏אחת, שתיים, שלוש, קפיצה. ‏-אחת, שתיים, שלוש, קפיצה…
‏קדימה, מייקל!
‏אחת, שתיים, שלוש, קפיצה…
‏טוב, אז מתחילים את הריקוד,
‏לפני הצעדים,
‏עם סוואגר לאחור.
‏אחת, שתיים…
‏אה, סוואגר! ‏-בדיוק.
‏זה מוצא חן בעיניי. ‏-אוקיי? העניין בריקודי מוריס
‏הוא שכולם מנסים ‏לעשות את אותו דבר באותו הזמן.
‏טוב, אם אתם רוצים להסתכל עליי,
‏זה הכול אגן, אגן, אגן, ולעשות פוזה!
‏זאת עשויה להיות הבעיה שלך עם הנכדים.
‏כן, יכול להיות.
‏ציפיתי לזה ממנו.
‏דייוויד, אותך הערכתי יותר. ‏-סליחה.
‏אחת, שתיים…
‏אני לא רוצה לבקר, אבל זה היה שוב בימין.
‏אוקיי. ‏-אלוהים אדירים!
‏נהיגה מהמושב האחורי בריקודי מוריס!
‏אתה יודע, אולי אפשר ‏לעשות את זה קצת יותר מודרני?
‏למשוך את הצעירים.
‏אנחנו לא מנסים לעשות את זה מודרני. ‏-אחת, שתיים, שלוש, בעיטה,
‏ואז ירידה של זנזונת.
‏אני רואה שזאת עומדת להיות עבודה קשה. ‏-כן, נכון?
‏אני חושב שאם זה היה רציני, הוא היה טוב.
‏כמו שזה היה, הוא היה קוץ בתחת.
‏אתה רוצה לבוא ולהראות לו איך לעשות את זה?
‏כי אני חושב שזה…
‏טוב, אני לא חושב שאני אהיה ממש טוב.
‏אני חושב שאתה יכול להיות טוב יותר.
‏זה אחת, שתיים ודילוג.
‏אני מבין מאיפה קיבלת את זה.
‏יש אנשים שהם רקדנים טבעיים, ‏הם יכולים לקלוט מהר מאוד.
‏עכשיו…
‏ויש כאלה שצריכים ‏ללמוד את זה לפי מספרים, כמעט.
‏זה לא היה נכון. נתחיל מחדש.
‏זה מידרדר.
‏בוא נחזור עכשיו, אחת, שתיים ודילוג!
‏אחת, שתיים, שלוש, קפיצה…
‏אני חושב שמחכה לנו עוד עבודה ‏לפני מופע הפוריות.
‏כמה שבועות יש לנו כדי לשפר את זה?
‏אתה יכול לרקוד עם חיוך רחב על הפנים
‏ולנופף במטפחות שלך,
‏אבל זה לא נראה כמו ריקוד מוריס ‏אם לא כולם עושים את זה ביחד.
‏וחזרה, שתיים, שלוש…
‏סוואגר לאחור!
‏אוי, תתבגר!
‏אני חושב שנצא להפסקה קצרה. ‏-אני חושב שאנחנו בדרך הנכונה.
‏למקלחות. ‏-כן.
‏ביג מק.
‏מחליפים חולצות?
‏בסדר.
‏תשאירו את הפעמונים. ‏בלי שטויות במקלחות, חבר'ה.
‏הפכנו מילדי מוריס לגברי מוריס.
‏עכשיו אני סוף סוף ‏יכול לעטות על עצמי תלבושת
‏שתמשוך בקלות את הנשים.
‏הדאגה הכי גדולה שלי ‏בנוגע לריקודי המוריס האלה
‏היא איך נחלק בינינו את המעריצות,
‏כי עד שנסיים עם ריקוד הפוריות הזה,
‏לא תהיה אישה אחת ‏ברדיוס של קילומטר וחצי מהגבעה הזאת…
‏שלא תיכנס להיריון.
‏אני מוכן לפעולה.
‏עכשיו אני רק צריך לאסוף את שאר חברי הצוות, ‏כלומר, ג'ים, רולף,
‏אל צ'אפו, מפלצת הסיידר,
‏שאגה ושאקיל.
‏החבר'ה שלי עד המוות.
‏אבל אני צריך לעשות פיפי ‏לפני שניכנס למכונית.
‏כן, אני כבר בא.
‏אני משתין.
‏כן, אפגוש אותך במכונית.
‏אוקיי, כן, כמעט סיימתי.
‏בדרכנו להופעה, סערה בריטית קלאסית הגיעה,
‏ולמרות שלחבורת המוריס ‏לא הייתה כוונה להירתע מפרץ של רוח חזקה,
‏לאדם שמרבה לנשוב רוח חמה מהפה היו ספקות.
‏אתה יוצא מהמכונית?
‏ממש לא.
‏אנחנו רוקדים עכשיו. ‏-כן, אני רואה,
‏אבל אין סיכוי שאני יוצא לשם.
‏למה? ‏-הרוח המחורבנת חזקה מדי.
‏אתה ממש אב תומך!
‏אני מצטער בשמו, חבר'ה. איזו תצורה נעשה?
‏שתיים, שתיים, שתיים? כן?
‏לרכז מטפחות.
‏תרגישו את הקצב, תרגישו את החריזה,
‏תנעלו את הבנות שלכם בבית, ‏הגיע הזמן לריקודי מוריס!
‏בואו נתכונן למעט השתובבויות!
‏עם אבא שדוחף אותנו מאחורי הקווים,
‏הגיע הזמן להרוות קצת נחת עם המטפחת. ‏-סוואגר לאחור!
‏דילוג!
‏רק רגע.
‏ואחורה, ולהסתובב. ‏-קדימה!
‏אלוהים ישמור…
‏הוא איבד את הכובע!
‏המפתח הוא לרקוד ריקודי מוריס ‏כאילו אף אחד לא צופה.
‏חוץ מהאיש הקריפי במכונית.
‏אני יודע שקשה לראות זאת, ‏כי הריקוד שלי כה מלכותי,
‏אבל בשלב הזה של המלחמה ברוח, ‏אפשר לומר שכבר התחלתי להשתולל.
‏לתת הכול!
‏ידיים למעלה!
‏ולמטה!
‏תוביל אותנו. ‏-יש לנו את זה!
‏אנחנו נלך אחריך.
‏טוב, מפלצת הסיידר,
‏איפה האפטר-פארטי?
‏הטקס הפגאני עשה את עבודתו.
‏וכשיחידת הפוריות יצאה לחגוג,
‏השמש הופיעה,
‏וכך גם אבא.
‏אז אחרי כל הבלגן הזה, אתה מרגיש פורה יותר?
‏כן, אני חושב שכן.
‏למרות שאולי אני צריך להיות מעורב יותר
‏אם אני רוצה ליהנות ממלוא הפוטנציאל שלו.
‏אוי, אלוהים.
‏אני מרגיש את האנרגייה שלו, אבא.
‏מאות שנים…
‏של אנרגייה פגאנית זורמות לי בוורידים.
‏אני באמת חושב שאתה משתגע.
‏אני איש מוריס עכשיו. ‏-כן.
‏מצאתי את ייעודי.
‏לכל מקום אליו אלך, אנשים ילחשו את שמי,
‏"הינה הוא,
‏איש הפעמון".
‏יותר כמו קצה הפעמון. ‏-אבא!
‏כשריחו של ה"שפרד'ס היי" ‏עדיין חזק בנחירינו,
‏ביום שלמוחרת נסענו לקנט הכפרית, ‏להפתעה הבאה בתוכניותיה של הילרי.
‏אני חייב להגיד,
‏אימא עשתה את זה בגדול. אתה ממש תאהב את זה.
‏אתה יודע בדרך לאן אנחנו? ‏-לא.
‏הבית של הגיבור שלך.
‏הבית של הגיבור שלי? ‏-כן.
‏קדימה. ‏-יש לי כל כך הרבה…
‏אתה תגמור בג'ינס שלך בשבילו.
‏הגדול בכל הזמנים.
‏אני לא לובש ג'ינס.
‏לא, אני נכנע. מי? פשוט תגיד לי!
‏וינסטון צ'רצ'יל.
‏מדהים.
‏אולי תגיד גם לפרצוף שלך?
‏אבי יגיד לכם שווינסטון צ'רצ'יל ‏היה המנהיג הגדול ביותר שחי אי פעם.
‏עם זאת, עבור רבים ‏הוא רק הבחור הקירח שעשה "וי".
‏אחוזת צ'רטוול הייתה ‏בית משפחתו של צ'רצ'יל במשך 40 שנה.
‏בית יפה. למרות שניתן היה לחשוב ‏שבזמנו הוא היה יכול לטרוח לשים כאן ג'קוזי.
‏שלום. ‏-היי.
‏מייקל, ברוך הבא ל"צ'רטוול".
‏שנלך אל הבית? ‏-כן.
‏מעולה, קדימה.
‏אוצרת הנכס, קת'רין קרטר,
‏מובילה אותנו לסיור ייחודי, ‏כדי שאבא יוכל להתקרב לאלילו.
‏זה הטרקלין.
‏כאן משפחת צ'רצ'יל בילתה זמן רב ביחד.
‏החדר עוצב ע"י אשתו של צ'רצ'יל, ‏כך שהוא אופייני לסגנון שלה.
‏זה ויני?
‏זאת קלמנטיין,
‏אשתו של וינסטון צ'רצ'יל ‏במשך יותר מ-50 שנה.
‏חשבתי שקוראים לה ויני.
‏חשבת שלאשתו של וינסטון קוראים ויני?
‏כן, ככה קראו לה!
‏אה, לא, זאת הייתה ויני מנדלה.
‏כן. ‏-זאת ויני מנדלה.
‏חשבת שהם היו וינסטון וויני צ'רצ'יל?
‏כשאתה אומר את זה ככה…
‏כן, זה לא היה עובד.
‏קלמי. ‏-קלמי.
‏אז מתי נכנסת לקטע של וינסטון צ'רצ'יל?
‏למדתי היסטוריה, ‏ותמיד התעניינתי במלחמת העולם השנייה,
‏אז אין ספק ש"צ'רטוול" ‏הוא המקום הכי טוב לשני הדברים.
‏אז את יודעת הרבה על צ'רצ'יל? ‏-קצת, כן.
‏בטח יותר ממך.
‏יום ההולדת של צ'רצ'יל? ‏-30 בנובמבר, 1874.
‏התנעה איטית. ‏-30 בנובמבר…
‏זה לא עובד אם תגיד את זה ‏אחרי ששמעת את זה ממנה.
‏מה היה שמו האמצעי?
‏ספנסר. ‏-כן?
‏ולאונרד. ‏-כן, ולאונרד.
‏מה היה מותג הסיגר המועדף על צ'רצ'יל?
‏"רומיאו ויוליה."
‏קצת איטי.
‏אוקיי, בואו נראה עוד מהבית. ‏-נפלא.
‏אתה מוכן להתנהג יפה?
‏התחנה הבאה בסיור, ‏חדר העבודה המפורסם של צ'רצ'יל.
‏כאן צ'רצ'יל היה עובד כל הלילה
‏על נאומים, מאמרים, התכתבויות, הספרים שלו,
‏כך שעבורו, זה היה הלב הפועם של "צ'רטוול".
‏חידון צ'רצ'יל, סיבוב שני.
‏לא. ‏-מה הייתה אמרת הכנף של צ'רצ'יל?
‏תן לי כוח… ‏-"נילחם בהם על החופים."
‏חשבתי שתדעו את זה. ‏-זאת קלאסיקה.
‏אתה חולק על כך?
‏טוב, זאת לא הייתה אמרת כנף. ‏-אני חושב שכן.
‏אתה חושב שכשפאדי מק'גינס הולך ברחוב, ‏לא צועקים לו "נו לייקי, נו לייטי"?
‏מי זה פאדי מק'גינס?
‏הוא היסטוריון?
‏לא? ‏-לא.
‏הוא אחד המגישים הגדולים של דורנו, ‏ואתה אפילו לא יודע מי הוא.
‏הוא קשור איכשהו למשפחת גינס? ‏-לא, הוא לא.
‏מי היה ראש הממשלה לפני צ'רצ'יל?
‏נוויל צ'מברלין. ‏-צ'מברלין.
‏ולפניו היה סטנלי בולדווין.
‏אתה רוצה ללכת עוד אחורה?
‏לא, אתה לא.
‏ג'ורג' וושינגטון?
‏-טוב…
‏הוא לא היה ראש ממשלה. ‏-לא, הוא היה נשיא.
‏לא באנגליה. ‏-אבל הוא היה לפני נוויל צ'מברלין,
‏אז יש לי חצי נקודה.
‏יש לי משהו מיוחד מאוד להראות לכם, ‏אם תרצו לראות משהו נוסף.
‏מעבר לדלת הזאת…
‏אתם יכולים לדמיין? נחשו.
‏חדר שינה?
‏כן? ‏-תראי כמה הוא נלהב.
‏תראה. ‏-וואו.
‏את החדר הזה יכולנו לפתוח
‏לכמות קטנה מאוד של אנשים בשנים האחרונות,
‏כך שהוא נשאר ‏בדיוק כפי שווינסטון הכיר אותו.
‏האם אבי יוכל להיכנס למיטה?
‏אני חוששת שלא. לא, זה לא יהיה אפשרי.
‏אתה רואה? יש לו תמונה של אביו מעל המיטה.
‏לך אין תמונה שלי בשום מקום בבית,
‏ובטח שלא מעל המיטה שלך.
‏והינה אימא שלו, מצד ימין.
‏אולי זה היה נמשך יותר זמן ‏אם הוא היה מאוהב בוויני.
‏קלמי.
‏יש עוד דלתות מאחוריי,
‏ואני תוהה אם אחד מכם ירצה להציץ פנימה.
‏קדימה, תיהנה. ‏-צריך למשוך קצת.
‏מה זה? ‏-אמבטיה.
‏ידוע שצ'רצ'יל היה עושה שתי אמבטיות ביום, ‏אם לא שלוש.
‏הוא גם היה עובד מהאמבטיה.
‏לעיתים קרובות ‏אחת המזכירות שלו הייתה יושבת בפינה,
‏כאן, על הכיסא הקטן הזה.
‏זה קצת האשטג מי-טו.
‏איך הוא יצא ממנה?
‏הוא היה קצת גמלוני. זה בטח לא עזר.
‏זאת אומרת, אם אני הייתי באמבטיה הזאת, ‏לא הייתי מצליח לצאת בלי עזרה.
‏זה מה שקורה כשמגיעים לגיל מסוים,
‏אתה רואה אמבטיה, ויכול לחשוב ‏רק על איך להיכנס אליה ולצאת ממנה.
‏בוא נצלם אותך בחדר האמבטיה שלו.
‏למה שארצה תמונה בחדר האמבטיה שלו?
‏כי יש לנו גישה מדהימה ‏לחדר האמבטיה של הגיבור שלך.
‏נסה לחייך, להיראות שמח.
‏אתה רוצה תמונה שלך נשען, ‏כאילו אתה מוריד את המים באסלה?
‏לא, אני לא רוצה להישען ולהוריד את המים. ‏-אוקיי.
‏הוא בטח בישל כאן כמה הפצצות.
‏אתה מוכן להראות קצת כבוד?
‏אנחנו בבית של אדם גדול, ‏אחד האנשים הגדולים בהיסטוריה,
‏ואתה מדבר רק על כך שהוא בישל פצצות.
‏טוב, תודה רבה, קת'רין. ‏-בשמחה.
‏ואני מתנצל בשמו.
‏קדימה, הזדמנות אחרונה להיכנס למיטה.
‏נעשה סלפי זריז. ‏-אין סיכוי!
‏למה? זאת המיטה של צ'רצ'יל! ‏-אני לא נכנס למיטה של צ'רצ'יל.
‏אתה תאהב את זה.
‏מי יאהב את זה? ‏-אתה.
‏אני לא! למה שארצה ‏לחלל את המיטה של וינסטון צ'רצ'יל?
‏אתה לא חייב לחלל.
‏אם איכנס אליה, זה יחלל אותה.
‏ביקור מדהים.
‏מה זה כאן?
‏ספר אורחים. ‏-אה, ספר אורחים.
‏בסדר. ‏-אני לא חושב שזה ספר אורחים שחותמים בו,
‏אני חושב שזה לתצוגה. ‏-לא, זה בסדר.
‏אבא, זה חלק מהתצוגה.
‏למה שהם ישימו את ספר האורחים ‏מתחת לשניים וחצי ס"מ של זכוכית
‏אם הם היו רוצים שתחתום בו?
‏אני רק אכתוב כאן את שמי. ‏-אתה מגוחך.
‏הינה, זה הכול.
‏מהר, לך מפה!
‏שברת את הזכוכית, אבא.
‏טוב, אוקיי.
‏זה הכול. ‏-הכתמת את ביתו של צ'רצ'יל!
‏היא סדוקה, אבא. ‏-כן, אני יודע, אוקיי?
‏בוא נלך למכונית.
‏חיללת את ספר האורחים של הגיבור שלך.
‏בפעם הבאה שאתה מתכנן להרוס ‏את הרכוש של מישהו, אל תשאיר את השם שלך.
‏מצחיק מאוד.
‏- צ'רטוול -
‏אחר כך נסענו לדבון,
‏המפורסמת בתה עם שמנת שלה ‏וכמקום לידתו של מייקל ווייטהול.
‏למרות שבאופן מוזר, ‏הם לא כותבים את זה בשלטים שלהם.
‏בטח פשוט נגמר להם המקום.
‏כדי להגיע לשם, ‏נעבור את אחד האתרים הכי מפורסמים בבריטניה.
‏- סטונהנג' -
‏תראה, סטונהנג'!
‏כן? ‏-אולי נלך לראות את זה?
‏לא, כמובן שלא נלך לראות את זה. ‏-למה? אף פעם לא הייתי בסטונהנג'.
‏אנחנו רק עוברים ליד. ‏-אני לא רוצה לעבור ליד.
‏תעצור! ‏-לא.
‏עברנו ליד סטונהנג' המון פעמים כשהיית ילד. ‏-כן, אבל מעולם לא ראיתי את זה!
‏זה אחד האתרים הכי אייקוניים במדינה, ‏ואנחנו פשוט נוסעים לידו!
‏אין שם שום דבר לראות מקרוב חוץ מכמה סלעים.
‏תאט את המכונית, אני רוצה לראות כמו שצריך! ‏-לא אעשה זאת!
‏אני לא יכול… אף פעם לא ראיתי את זה באמת! ‏-מה אתה עושה?
‏לא, אני רוצה לראות את סטונהנג'! ‏-סגור את גג השמש! לא!
‏אנחנו מפספסים את זה! ‏-מספיק! רד למטה.
‏אבא! ‏-רד למטה!
‏אבא!
‏פספסנו את סטונהנג'.
‏קפוא בחוץ. ‏-רציתי לראות יותר טוב.
‏הותקפתי ע"י אבי.
‏נראה לי שפרק היד שלי נשבר.
‏לא, הוא תמיד היה רפוי ככה.
‏רק כי היית שם כשהם הזדקפו.
‏מצחיק מאוד.
‏נסענו לאי בורו.
‏מאז 1929, מלון האר-דקו ‏היה מקום מפלט ידוע לעשירים ולמפורסמים.
‏אבל האי ידוע בעיקר ‏בכך שעורר באגתה כריסטי השראה
‏לכתוב כאן רומנים בזמן ששהתה בבית החוף.
‏כמה משועמם צריך להיות בחופשה ‏כדי לכתוב רומן?
‏בתפנית דרמטית בעלילה,
‏פעמיים ביום ‏הגאות מנתקת את האי מפנים היבשת.
‏ג'ק. ‏-אני אוהב את אוויר הים המלוח הזה.
‏כן, השעה רבע לחמש.
‏צריך להגיע לטרקטור הים הזה, אז תזוז. ‏-אני זז!
‏פיש אנד צ'יפס. ‏-לא.
‏בבקשה, פיש אנד צ'יפס… ‏-לא.
‏לא אכלתי, אני גווע ברעב! ‏-אנחנו לא אוכלים פיש אנד צ'יפס!
‏אבא, בבקשה! ‏-לא!
‏אנחנו ליד הים, חייבים לאכול פיש אנד צ'יפס! ‏-לא!
‏למה? ‏-בוא, יש לנו טרקטור ים לתפוס,
‏בשעה חמש. ‏-כן.
‏אתה רואה את השעה? ‏-מה השעה עכשיו?
‏רבע לחמש. ‏-רבע לחמש!
‏זה יותר ממספיק זמן. ‏-חמש עשרה דקות!
‏אני אחזור ואפגוש אותך שם. ‏-תן לי את המזוודות.
‏לך לשם… ‏-כן, יש לי…
‏אלוהים! ‏-אל תהיה מגוחך.
‏אתה בדיחה. ‏-המזוודות האלה!
‏אני אבדוק אם יש להם ‏נקניקייה בציפוי בצק או משהו.
‏אל תאחר!
‏שלום. ‏-שלום, ערב טוב, אדוני.
‏תוכל לעזור לי עם המזוודות? ‏-בהחלט.
‏אפשר לקבל דג פלייס?
‏ודג קוד,
‏ושתי מנות…
‏כמה גדולה המנה הגדולה?
‏אנחנו מחכים לעוד מישהו, אדוני? ‏-כן,
‏לאימבציל שהוא בני,
‏שהלך לקנות פיש אנד צ'יפס.
‏אני מקווה שהוא יגיע לכאן עוד רגע.
‏אוי, לא, זה כרטיס המפתח ‏לחדר שלי במלון, סליחה.
‏אלוהים, איפה הארנק שלי?
‏ג'ק, איפה אתה, לעזאזל?
‏טוב, בוא נתחיל במופע, אוקיי?
‏אבא!
‏אל תיסע, אבא!
‏מייקל ווייטהול, תחזור לכאן עכשיו!
‏אבא!
‏איפה היית? ‏-למה יצאת?
‏איפה היית, לעזאזל?!
‏הבאתי לנו פיש אנד צ'יפס! ‏-אל תהיה מגוחך.
‏זאת מעבורת ציבורית, לא היאכטה הפרטית שלך!
‏הפיש אנד צ'יפס שלי נהרס, אני ספוג במים. ‏-כן.
‏קח צ'יפס. ‏-לא, תודה רבה.
‏לא? ‏-אימבציל, זה מה שאתה.
‏אתה יודע מה זה אימבציל? ‏-מה?
‏זה מישהו שמפספס מעבורת ‏כדי לקנות מנת פיש אנד צ'יפס,
‏ואז מפיל אותה על החול.
‏יש לי עוד מילה בשבילך. ‏-כן?
‏בוגד.
‏מגוחך. ‏-זה מה שאתה.
‏עוזב… ‏-אל תעשה את זה.
‏אדם… ‏-אל תעשה את זה!
‏מאחור.
‏אבא, יש לך צ'יפס על הכתף.
‏מצחיק מאוד.
‏לא יכולנו להגיע לאי של אגתה כריסטי
‏בלי לקבל את חוויית הבלש המלאה.
‏אז הילרי הזמינה עבורנו ‏ערב שיטמיע אותנו בתוך תעלומת רצח.
‏כל אורחי המלון קיבלו מראש דמות, ‏שתשתתף במופע תיאטרלי.
‏אני הייתי אמור להיות נער האורווה, ‏ואבא בעל הפאב.
‏מייקי?
‏אתה מוכן ללכת לאחוזה ‏עם כל האנשים המיוחסים?
‏אני מוכן.
‏אני מוכן ללכת.
‏אתה אמור להיות בעל הפאב. מה זה?
‏אני הרקול פרוארו.
‏זה לא עובד ככה.
‏אתה צריך להיות הדמות שנותנים לך, ‏או שזה לא יעבוד.
‏למה שארצה לשחק בעל פאב?
‏אני אמור לעמוד שם ולהגיד…
‏"אתה רוצה חצי בירה?" וכל זה?
‏אז אימא שלך ואני החלטנו שאני אהיה פוארו.
‏כמה מאמץ גם השקעת בזה!
‏לא, סתם זרקתי על עצמי משהו.
‏אה, זרקת את זה על עצמך? ‏-כן.
‏לעיתים קרובות אני עוטה שפם מלאכותי בערב.
‏אני חייב להודות בקנאה שזה מתאים לך.
‏אתה נראה כמו היטלר בחופשה.
‏בוא נשמע שוב את המבטא הזה.
‏שמי הוא הרקול פרוארו.
‏"פרוארו"? לא.
‏פרוארו. ‏-פרוארו?
‏פויירו. ‏-פוארו.
‏פוארו, כן.
‏התלבושת בסדר, על המבטא דרושה קצת עבודה.
‏מתוך רצון לשפר את חיקוי "פוווארו" שלו,
‏אבא לקח את העניינים לידיים.
‏מה אתה עושה? ‏-מתקשר לדייוויד.
‏איזה דייוויד? ‏-דייוויד סושה, כמובן.
‏חבר שלי.
‏אתה לא מתקשר לדייוויד סושה.
‏אני כן. ‏-הוא לא יענה.
‏אני מתקשר לדייוויד סושה, פוארו האמיתי.
‏אבא, אתה לא יכול להתקשר לדייוויד סושה ‏כשאתה לבוש כמו פוארו.
‏אתה בקושי מכיר אותו.
‏הוא יחשוב שאתה משוגע לחלוטין.
‏הוא בחיים לא יענה.
‏אני שם 50 ליש"ט שהוא לא יענה.
‏שלום? ‏-לך תזדיין.
‏מייקל ווייטהול מדבר. ‏-נהדר לראות אותך!
‏מה אתה עושה?
‏היי, דייוויד, זה ג'ק. ‏-היי.
‏ג'ק, אתה יכול לקרוא לו סר דייוויד? ‏-כן.
‏אל תדבר איתו בכזה חוסר רשמיות.
‏כפי שאתה בוודאי רואה, אני משחק את פוארו.
‏אני רואה. ‏-יש לי בעיה קלה להגיע למבטא הנכון,
‏ותהיתי אם אולי תוכל לעזור לי קצת.
‏אתה מכיר את הנבל הנאצי ב"אינדיאנה ג'ונס"?
‏זה נשמע קצת כמוהו. ‏-כן.
‏שנעבוד על זה קצת ביחד? ‏-כן.
‏"אתה מוצא זאת קשה, פוארו?"
‏"ז'ה מא פל הרקול פוארו." ‏-"ז'ה מא פל הרקול פוארו."
‏טוב מאוד, זה היה טוב מאוד. ‏-כן, גם לדעתי זה היה הרבה יותר טוב.
‏יש עוד משהו שאוכל לעשות?
‏זאת אומרת, יש המון ‏שהייתי רוצה לנסות לעשות, אבל אני לא…
‏אתה יודע למה אני מתכוון, אבל אני…
‏כן, תודה רבה. אנחנו מעריכים את זה ‏שהקדשת לנו מזמנך, סר דייוויד.
‏נפלא לראות אותך. ‏-נחמד מאוד לראות גם אותך.
‏אדם נחמד.
‏שמת לב כמה ידידותי הוא היה? ‏-כן, אתה חבר של פוארו.
‏כל הכבוד.
‏לא הייתה לנו ברירה.
‏אבא היה חייב להתחיל ‏במשחק תפקידים עם אנשים זרים.
‏אני באמת חושב שהוא היה מעדיף ‏להיות מורעל ע"י רב המשרתים.
‏הגשת את המשקאות? כולם קיבלו שירות? ‏-כן, הכול מושלם.
‏ערב טוב, כומר. ‏-ערב טוב.
‏שלום, כבוד הליידי. ‏-ערב טוב, סיימון.
‏כל אורחי המלון הצטרפו לתעלומת הרצח הלילה,
‏וישחקו דמויות שהוקצו להם מראש.
‏חבורת שחקנים ביצעו סצנות מרכזיות,
‏ואז השתלבו בקרב אורחי המלון, ‏ונתנו רמזים תוך כדי.
‏המשימה של כולם הייתה לברר מיהו הרוצח,
‏מה שנגלה בסוף הערב.
‏מי שהובילו את העלילה הלילה היו…
‏ערב טוב, כולם.
‏ליידי באפי מיינג'ר.
‏הליידי של הבית,
‏הכומר,
‏המשרתת,
‏האיש עם הג'ין וטוניק
‏וכמובן, השוטר.
‏ההליכה שלה קצת כבדה.
‏היא לא הייתה טובה במיוחד ב"עקבות בערפל" ‏או באחד מסרטי תעלומות הרצח האלה.
‏זה כאילו שנכנס לחדר סוס, בהליכה מגושמת.
‏לדעתי יש משהו מפוקפק מאוד בכומר הזה.
‏ההוא שם.
‏אני די בטוח שהוא חובש פאה,
‏ולעולם לא הייתי בוטח בגבר עם פאה.
‏אתה ממש אומר לי את זה עם שפם מלאכותי.
‏חוץ מזה, הוא לא באמת כומר.
‏לא? ‏-לא, הם שחקנים.
‏אה, אני מבין. ‏-לא ממש הבנת את הקונספט כאן.
‏זאת וודקה נקייה.
‏נכון. ‏-הוא כומר שתיין וקריפי.
‏אולי זאת הסיבה שהוא מבצע ‏את הפשעים הנוראיים שלו.
‏או סקס.
‏בהחלט. רוצח סקס.
‏היא הריחה את הוודקה בנשימתו ‏כשהוא בא אליה באורוות.
‏כרגע, הוא…
‏החשוד העיקרי. ‏-הוא החשוד העיקרי שלי.
‏הרעיון של תיאטרון מטמיע לא ממש הובן לאבא,
‏שנראה שרק נטמע בבלבול שלו.
‏אולי מעט סיפור רקע יעזור.
‏ברוכים הבאים לביתי היפה.
‏אנחנו כאן הלילה כדי לדבר ‏על ידידתנו הוותיקה והיקרה, רוז דימפר.
‏מי זאת לעזאזל רוז דימפלס?
‏שתוק, היא מדברת.
‏למדנו שתושבת מקומית נפטרה,
‏והשאירה את כל כספה לתושבי הכפר.
‏סליחה על ההפרעה, גברת באפי. בעלך…
‏הוא מת.
‏ואז גילינו שלבעלה של באפי ‏היו חובות עצומים וילד סודי.
‏אז יצא לדרך החיפוש אחר הרוצח.
‏הכומר הזה ללא ספק חם על הליידי של הבית.
‏זכור את מילותיי.
‏אני מבקש שאף אחד מכם לא יעזוב את האי.
‏טוב, בואו נגמור עם זה.
‏אדוני השוטר, אין צורך בכל זה.
‏זה האיש שאתה מחפש.
‏הכומר התאוותן!
‏טיפה הקדמת שם עם התרת העלילה.
‏עוד לא קיבלנו שום רמז. ‏-אה, נכון. סליחה.
‏זה בסדר, תמשיכו. מצטער.
‏בזמן שפוארו עבד על תאוריה אחרת, ‏הגיע זמנו של נער האורוות לזרוח.
‏סיימון, אפשר לדבר איתך? ‏-כן.
‏אתה יודע את מי אני מאשימה, נכון? ‏-כן?
‏הארי הגנן.
‏הוא זה שתקע את המסמר בכיסא.
‏כלומר, ביקשתי ממנו, אבל…
‏לא ביקשתי ממנו שהמסמר יבלוט, נכון? ‏-לא, לא ביקשת.
‏אולי כדאי שאחפש גנן חדש.
‏אוקיי, אני אשאיר אתכם לבד,
‏אני עדיין בהלם כרגע. ‏-כן.
‏אני חושב שחלק מהאנשים כאן ‏ייעצרו על משחק-יתר.
‏אני חושב שאם זה פשע, אתה בדרך למאסר עולם.
‏אני חושב שיש לי סיכוי עם הליידי של הבית. ‏-ג'ק, היא אלמנה!
‏"ווילף."
‏מה זה "ווילף"?
‏ווילף.
‏אלמנה שהייתי רוצה ל…
‏גבירותיי ורבותיי, ‏ארוחת הערב מוגשת בחדר האוכל.
‏יש לי חשוד חדש.
‏הוא נשמע לי קצת רוסי, הבחור הזה.
‏זה האיש שקיבל אותנו לכאן. ‏הוא באמת עובד במלון.
‏הוא בטח הכניס לו פולוניום למשקה.
‏שלום. ‏-שלום.
‏אבא עדיין עבד על התיק.
‏התיק של לברר ‏כמה אפשר להשתכר לאורך תעלומת רצח.
‏אוי, אלוהים!
‏אני חושב שהרקול פוארו הגדול אולי טעה כאן.
‏מה אתה עושה?
‏-אני רק בודק.
‏הוא מת. ‏-הוא באמת מת.
‏הכומר מת,
‏החשוד העיקרי שלך.
‏כן…
‏מאכזב.
‏כומר מסכן. תראה, הוא השאיר את התנ"ך שלו.
‏אלוהים! ססיל! ‏-אלוהים.
‏הגברת מעוררת מהומה. ‏-מפקד המשטרה, ביילי, מהר!
‏אני מתחיל לחשוב ‏שהיינו צריכים להתרכז יותר ברמזים.
‏אני חושב שאפשר לפסול את הכומר. ‏-כן.
‏שיניתי את דעתי לגביו.
‏אה, באמת? ‏-כן.
‏מה, כשראית שהוא מת? ‏-כן. זאת אומרת, מן הסתם…
‏אף אחד לא עוזב את האי עד שאפתור את זה.
‏כומר מסכן.
‏הבאתי את התנ"ך שלו. חשבתי שאולי…
‏נקרא אחר כך כמה פסוקים בחדר.
‏אתה חושב שכשהוא יתנפח…
‏זה לא באמת תנ"ך. ‏-מה זה?
‏זאת האוטוביוגרפיה של אלן שוגר.
‏מי היה מאמין… ‏-העלילה מסתבכת.
‏הוא בטח התאבד תוך כדי שקרא את זה.
‏בזמן שאכלנו את המנה העיקרית, ‏החשודים דיברו עם האנשים במקום.
‏שלום, סיימון. ‏-שלום.
‏ערב טוב, אדוני. ‏-ערב טוב.
‏השפם שלך מוצא חן בעיניי. ‏-תודה.
‏אפשר לקחת את הצלחת שלך? ‏-כן, תודה רבה.
‏כן. סיימון,
‏אני חושבת שאני יודעת מי זה.
‏זאת באפי, אתה יודע?
‏כן, היא מנהלת רומן. ‏-לא!
‏לא… ‏-ראיתי את ג'ינו יורד במדרגות האחוריות
‏בשעה מאוחרת אתמול בלילה, אתה יודע?
‏מה, הוא "עשה" אותה במדרגות האחוריות?
‏בחדר השינה שלה, כן. בכל מקרה,
‏אני חושבת שאמרתי יותר מדי. כדאי שאלך.
‏אני חושב שאתה אמרת יותר מדי.
‏כל האורחים כתבו מיהו החשוד העיקרי שלהם,
‏והגיע הזמן לברר מי צדק.
‏קייט, כאן.
‏השוטר המכובד.
‏התרת העלילה!
‏מהרמזים שראיתי,
‏אני מאמין שאני יודע מיהו הרוצח.
‏באפי מיינג'ר
‏לא אהבה את בעלה כפי שחשבנו שהיא אוהבת.
‏לא. ‏-למעשה,
‏היא ניהלה רומן עם ג'ינו.
‏והיא גם התחילה איתי.
‏והיא גם התחילה איתו.
‏היא לא ירדה ממני, כמו פריחה.
‏אבל אני לא חושב שהיא הרוצחת.
‏אני מאמין…
‏שזאת קייט.
‏לא!
‏מאיפה בא לך הרעיון הזה? ‏-אלוהים.
‏מפני שאת היית היחידה
‏עם מפתח לארון הגביעים, שבו היה הרעל.
‏בום!
‏עם התפנית הזאת בעלילה, התעלומה נפתרה.
‏אף אחד לא יוכל להשבית את השמחה.
‏לאן אתה הולך, פוארו? ‏-מה?
‏לפוארו הגדול
‏יש את הפתרון.
‏אני חושב שהוא שתה יותר מדי שמפניה. ‏-אתה שוטה.
‏ברור למדי שהאישה הזאת חפה מפשע לחלוטין.
‏האישה שאתה מחפש היא האישה הזאת כאן!
‏לא, אתה טועה! ‏-פוארו הגדול יודע.
‏יש לך ראיות? ‏-אני צריך ראיות? הכול כאן.
‏לא, אתה בהחלט צריך ראיות.
‏השוטר הציג ראיות ‏שמצביעות על כך שזאת המשרתת,
‏אז המשרתת עשתה את זה. ‏-האיש הזה הוא שוטה.
‏אוקיי, דברים לא עובדים ככה.
‏המשרתת עשתה את זה. ‏-זאת הייתי אני, כן.
‏ואין סיכוי שתיקח אותי לכלא!
‏אני בורחת מכאן! ‏-עצרו את האישה הזאת!
‏לא! ‏-עצרו את האישה הזאת!
‏פוארו הגדול ידע זאת כל הזמן.
‏הייתי צריך להוציא את זה ממנה,
‏ובסוף היא אכן נלחצה והודתה!
‏ידעתי, לכל אורך הדרך. ‏-בסדר.
‏פוארו עבר יום מזעזע בעבודה היום, נכון?
‏לכל הבלשים הגדולים יש ימים לא מוצלחים.
‏היום היה יום שכזה.
‏זאת תעלומת הרצח הכי טובה אי פעם.
‏- האי בורו -
‏לחלק הבא במסע שלנו,
‏הילרי שלחה אותנו למושב האבות ‏של משפחת ווייטהול,
‏ויילס.
‏- סנודוניה -
‏מקום הידוע ברצועות החוף המחוספסות שלו,
‏הריו היפהפיים,
‏ויחס של שלוש כבשים לאדם אחד. ‏אני עדיין חושב שנוכל לנצח אותן.
‏אתה רוצה ממתק?
‏לא, תודה.
‏כמה זמן תיקח הנסיעה הזאת? שש שעות?
‏לא, אני חושב שפחות. ‏-אני חושב שלא.
‏כן? ‏-כן.
‏עם נהיגת הסבתא שלך, זה בטח ייקח שש שעות.
‏אני אנסה לישון.
‏מה זה אמור להיות?
‏איש הפיל!
‏זאת כרית הנסיעות שלי.
‏תראה, אפשר לישון בכל מקום. ‏אפשר לישון עם הראש הצידה…
‏אפשר לישון בכל מקום.
‏אז אתה עובר ‏דרך אחד החלקים הכי יפים במדינה,
‏ואתה לא יכול לראות כלום,
‏כי אתה חובש מעין כובע טיפשי של איש הפיל.
‏זה לא כובע של איש הפיל.
‏זאת כרית השינה שלי, בצורת ראש בת יענה,
‏ואני לא יכול לישון במכונית בלעדיה.
‏זה נראה כמו אשך אפור.
‏שאשמיע מוזיקה? ‏-אל תשמיע מוזיקה.
‏לא? יש לי כמה שירים טובים.
‏הכנתי שם משהו שאתה יכול להשמיע. ‏-מה?
‏כי הנושא של הטיול הזה ‏הוא המשפחה והמורשת שלנו וכל זה.
‏חשבתי שתיהנה מזה.
‏לא, בוא נשמע כמה קלאסיקות מועדונים.
‏לא, פשוט תפעיל את זה. ‏-מה, כאן?
‏כן.
‏זה?
‏"פרק ראשון: שמירה על מראה."
‏אתה צוחק? ‏-"בערך בזמן שאדולף היטלר…"
‏מה הכוונה צוחק? ‏-זאת הקלטה שלך.
‏כן.
‏העלית לכאן את הספר המוקלט ‏של האוטוביוגרפיה שלך כדי שנאזין לו.
‏כן, כדי שתוכל לשמוע על המשפחה שלך, ‏המורשת והחיים שלך.
‏יש לך מושג כמה זה מוזר? ‏-כן.
‏בטח. ‏-אתה באמת מאזין לעצמך.
‏כן, כלומר, אני קראתי את זה,
‏אבל חשבתי שאתה תיהנה מזה. ‏מה עוד יש לך לעשות?
‏טוב, לפחות זה יעזור לי להירדם. ‏-ששש!
‏"…נוסע ברחבי המדינה ‏כמדריך גז בחיל האוויר המלכותי.
‏אף אחד לא דמיין אותו…" ‏-אתה מוכן להנמיך את עצמך?
‏את שתי הגרסאות שלך. ‏-"כטייס בז'קט טיסה עם בטנת פרווה…"
‏מייקל ווייטהול בסטריאו. ‏-"בעניבת משי כהה…"
‏זה יכול לשבור טרוריסט.
‏"זה היה נגד…
‏זה היה קשור לסרט ספרדי.
‏רוז טוביאס שואו הייתה ‏מלהקת ראשית אמריקאית עם מוניטין די מפוקפק.
‏'לא, לא עשיתי זאת, אבל יהיה בסדר…'" ‏-מה זה?!
‏אבא! ‏-מה?
‏למה עשית את זה? ‏-לא רציתי שתפספס את הקטע הזה.
‏זה עם ג'ודי דנץ'.
‏מה? ‏-היא כל כך מצחיקה.
‏"ג'ודי דנץ' תקעה את ראשה מעבר לפינה.
‏'ידעת שיש שם קבלת פנים של חתונה, מייקל?'
‏היא אמרה ונעלמה.
‏הבעיה עם כנסיית סנט ג'ון, ויליאם,
‏הייתה שהיא לא הייתה בוויליאם.
‏הייתה כנסייה בוויליאם, ‏אבל זו לא הייתה כנסיית סנט ג'ון…"
‏- ויילס -
‏אחרי המסע ההיסטורי הזה, ‏הגענו למלון "פאלה הול",
‏לרגלי הר סנודון.
‏נפגשנו עם הילרי כדי לחגוג את העובדה
‏שהיום הוא יום הנישואין ה-35 של הוריי.
‏זה נראה נחמד.
‏נחמד מאוד.
‏יש לנו לילה גדול היום, לאימא שלך ולי.
‏אתה מבין את זה?
‏יום השנה? ‏-כן.
‏וזה… ‏-שלושים וחמש שנה?
‏כן, זה יום גדול. ‏-מדהים.
‏אם תראה את הכובע שלי מחוץ לדלת החדר, ‏תדע ש…
‏אנחנו בפעולה.
‏אולי אבדוק אם במלון הזה ‏יש ביתנים חיצוניים שאוכל לישון בהם.
‏אני מקווה שארזת גם הרבה אטמי אוזניים,
‏כי אתה מכיר את אימא שלך ‏כשהיא נכנסת לעניין.
‏אולי לא אישן במלון הזה, בקצב הזה.
‏אל תדאג אם… ‏-וואו.
‏אם תשמע אותה צורחת… ‏-שתוק! תראה.
‏נכון שזה יפהפה? ‏-נחמד מאוד.
‏למה שמישהו ירצה לבנות בית כזה בוויילס?
‏אתה מוכן להתנהג יפה, בבקשה? ‏בלי הערות כאלה אחרי שנצא מהמכונית.
‏מר ווייטהול?
‏זה אני. שלום, מה שלומך? ‏-מה שלומך? איך הייתה הנסיעה?
‏טובה מאוד. ‏-ברוכים הבאים ל"פאלה הול".
‏היי, מה שלומך, חבר? ‏-טוב מאוד.
‏יש כאן אישה צעירה ויפהפייה שמחכה לי?
‏אני בטוח שכן.
‏"אישה צעירה ויפהפייה"? ‏בבקשה אל תדבר ככה על אימא שלי.
‏יפהפייה, צעירה, בנויה היטב, שופעת חזה… ‏-מספיק!
‏שלום! ‏-שלום!
‏שלום. ‏-נהדר לראות אתכם.
‏תרצה לנשק את וינסטון? ‏-לא.
‏תגיד שלום, וינסטון. ‏-היי, וינסטון.
‏שלום, חמוד.
‏את נראית מקסים. ‏-תודה.
‏יום שנה שמח! ‏-כן!
‏איך היה?
‏שלושים וחמש שנה… ‏-ארוך.
‏לא ארוך כמו 35 שנה. ‏-אכן, לא ארוך כמו 35 שנה.
‏אז… ‏-נפלא.
‏הסיבה שהזמנתי מקום ‏במלון החמישה כוכבים היפהפה הזה
‏היא מפני שאתה, מן הסתם, ‏תאכל כאן היום ארוחת ערב וכו'…
‏יום השנה שלנו. ‏-זה באמת יום השנה שלנו,
‏אבל אני חוששת שלמעשה יש טוויסט קטן השנה,
‏כי יש חווית קמפינג מלהיבה
‏שאני רוצה לצאת אליה עם ג'ק. ‏וכמו שתמיד לקחתי אתכם לקמפינג כילדים,
‏חשבתי שנוכל לשחזר את זה ביחד ‏בטיול האחרון שלנו.
‏אנחנו נצא לקמפינג ‏והוא יהיה במלון חמישה כוכבים?
‏כן. ‏-אני חושב שזה סידור לא רע.
‏זה משמח אותך?
‏לא.
‏הורס זיונים.
‏העניין היחיד הוא שלא תהיה לבד,
‏כי…
‏וינסטון לא צריך לבוא לקמפינג, ‏אז אשאיר אותו איתך.
‏עוד דבר שכדאי שאציין,
‏מייקל,
‏אני יודעת שאסור היה לך להיכנס למיטה ‏או לאמבטיה של וינסטון צ'רצ'יל ב"צ'רטוול".
‏החדשות הגדולות הן ‏שווינסטון צ'רצ'יל ישן כאן,
‏והאמת שיש כאן סוויטת וינסטון צ'רצ'יל. ‏-באמת?
‏אז אנחנו נוסעים ברחבי המדינה
‏כדי שאני אוכל להיכנס לאמבטיות ולמיטות
‏שבעבר שימשו את וינסטון צ'רצ'יל? זה העניין?
‏זאת המחשבה. ‏-בסדר, אוקיי.
‏טוב, אז אני אחגוג ‏את יום השנה לנישואים שלי לבד…
‏לא! ‏-עם בובה…
‏זה נשמע יותר גרוע. ‏-במיטה של וינסטון צ'רצ'יל.
‏כנראה שעדיף שלא תספר לאף אחד במלון
‏שתחגוג את יום הנישואים שלך במיטה עם בובה,
‏כי הם עלולים להבין את זה לא נכון. ‏-לא אספר.
‏או אולי להבין נכון.
‏אנחנו נוסעים לאי אנגלסי,
‏שם אימא מגלה לי ‏שאנחנו לא רק יוצאים לקמפינג,
‏אלא לקמפינג-צוקים,
‏שבו ישנים על צוק.
‏לא, זה לא בשבילי.
‏אימא ואני נבלה את הלילה ‏גבוה מעל המים והסלעים,
‏ישירות מול פני הצוק,
‏על זה, אלונקה רעועה שמתנדנדת מחתיכת חבל.
‏אני חושבת שזה כאן.
‏שלום. ‏-שלום.
‏היי. ‏-אני סם.
‏נעים מאוד, סם.
‏אני הילרי. ‏-כן.
‏אז אתם יודעים מה נעשה? ‏-זה נראה מפחיד.
‏הערב מתקרב במהירות,
‏והגיע הזמן שנעלה על ציוד ‏ונזרוק את עצמנו מצוק, פשוטו כמשמעו.
‏אלוהים, זה באמת צוק.
‏למה שלא פשוט תעלה את זה לכאן?
‏כי כבר ירדתי עד כאן,
‏ואז פשוט אוריד את התחת שלי, ‏ואתה תמקם את זה על התחת שלי,
‏ונהיה מוכנים.
‏זהו, ג'ק.
‏אוי, פאק!
‏מה הייתה החריקה הזאת?
‏שתקי, הילרי!
‏אין שום חריקה, אימא!
‏אחרי שאני הגעתי בבטחה למקום,
‏הגיעה תורה של הילרי לרדת בחן.
‏אני צריכה להגיע לכאן, נכון? ‏-כן, בדיוק.
‏אימי, ברתמה הדוקה, יורדת מעליי.
‏תחתכו את החבל שלי עכשיו!
‏אלוהים, בהחלט הייתי צריך לרדת שני.
‏ג'ק! בבקשה אל תצחיק אותי! ‏אני נעשית חלשה כשאני…
‏אני לא יכול להסתכל למטה ולא למעלה.
‏הילרי, תישארי ב… ‏-בצד הזה?
‏כן. ‏-שימי את הרגל מעבר לזה.
‏כן, בסדר! ‏-לא, את מאחורי זה, אימא!
‏אני יודעת! ‏-ירדת נמוך מדי!
‏לכי לשם. ‏-אל תצחיק אותי!
‏תעבירי את המשקל שלך לשם, הילרי.
‏אני מצטערת. ‏-יותר נמוך.
‏אני לא יכולה… ‏-יותר נמוך.
‏אוקיי? ‏-נעשיתי היסטרית, סליחה.
‏לא…
‏אולי תסתובבי? ‏-כן.
‏אולי אחד אחר השני, בתנועות איטיות ויציבות?
‏אני בהחלט ראשונה הפעם, כי אתה…
‏אני רוצה להיות ראשונה. למה אתה ראשון?
‏אני פשוט גומר עם זה.
‏לעזאזל! בבקשה אל תעשי את זה.
‏ג'ק, מה אתה עושה? ‏-אני מנסה להסתובב.
‏איך הולך שם, ג'ק?
‏כן. ‏-כן? טוב?
‏הנוף פשוט מרהיב. ‏-זה באמת לא ממש הקטע שלי.
‏אני אוהבת את זה, ג'ק.
‏איפה רוח ההרפתקנות שלך?
‏אני חושב שהשארתי אותה על ראש הצוק.
‏אתה נשמע, אם יורשה לי לומר,
‏כמו הבן של אביך.
‏מר ווייטהול, מה שלומנו? ‏-בסדר גמור, תודה.
‏אפשר למזוג לך תה? ‏-תודה.
‏והוא ירצה קצת? ‏-בהחלט.
‏אתה רוצה תה, נכון, וינסטון?
‏עם אבא?
‏אז, ההרפתקה האחרונה.
‏היא עלולה להיות, ‏אם לעולם לא נרד מהפלטפורמה הזאת.
‏אני לא מתכוונת לרגע הזה, ‏אלא לכל המסע עם אבא שלך.
‏איך היה?
‏כן, היה מקסים. ‏-כן?
‏היה נחמד מאוד לחזור איתו לדרכים.
‏כן? ‏-לא חשבתי שנחזור שוב לדרכים,
‏אבל אני מאוד אסיר תודה ‏על כך שחזרנו לטייל ביחד.
‏מן הסתם, זאת הייתה שנה מוזרה מאוד.
‏היא גם הייתה מפחידה. ‏-היא באמת הייתה מפחידה.
‏היה מפחיד לא לראות אתכם וגם לא לדעת… ‏-כן.
‏וגם זה שמולי בהיריון, וכל זה באותו זמן… ‏-כן.
‏ההקלה אחרי שהיא ילדה… ‏-כן.
‏וכשהיא שלחה לי ‏את התמונות האלה שלך ושל אבא עם פגי,
‏הייתי כל כך אסיר תודה ומאושר ‏לראות את אבא מחזיק אותה.
‏אני יודעת. ‏-והייתי…
‏הייתי מאושר שהגענו לרגע הזה,
‏ושהוא עבר את זה, ושאת עברת את זה,
‏והייתם עם הנכדה שלכם, ‏וראיתי כמה שניכם מאושרים…
‏זאת הייתה פשוט הקלה.
‏אני אף פעם לא אקח את זה כמובן מאליו,
‏את האפשרות לבלות איתך ועם אבא,
‏אפילו אם זה על צוק.
‏כן, היה לנו זמן לחשוב במהלך השנה האחרונה,
‏וקיבלנו החלטה גדולה.
‏אני בטוחה שאבא שלך סיפר לך. ‏-לא.
‏זה כל כך מתאים לאבא שלך.
‏נתתי לו עבודה אחת לעשות!
‏אתם מוסרים את וינסטון לאימוץ? ‏-לא.
‏כי אני אתמוך בזה לחלוטין. ‏-אני יודעת.
‏אני אסיע אותו לבית היתומים.
‏עשוי להיות מרחק לא קטן בינך לבין וינסטון,
‏כי אביך ואני החלטנו לעזוב את לונדון.
‏אתם עוזבים את לונדון? ‏-כן.
‏לא. ‏-כן.
‏כי אתה וחברה שלך כבר מיושבים,
‏למולי וטובי נולדה פגי, ‏אז אנחנו סבא וסבתא עכשיו,
‏ואנחנו פשוט מרגישים שאנחנו צריכים שינוי.
‏אני לא מאמינה שאבא לא אמר לך את כל זה!
‏לא. ‏-הוא בכלל לא הזכיר את זה?
‏לא, הוא בעיקר ‏מעיר הערות מעליבות על הוולשים.
‏פאק!
‏דחקת פה את אבא לפינה, וינסטון, ‏ואתה יודע את זה.
‏אבל מה שעשיתי כדי לחגוג את הרגע הזה, ג'ק,
‏זה להכין ארוחה קלה.
‏הינה זה בא, אתם מוכנים? ‏-כן! תודה רבה.
‏רק תזכרו, כל מה שתפילו, ‏ככל הנראה לא יחזור.
‏כן, הבנתי.
‏מה הבאת?
‏הבאתי אוכל סיני מהמסעדה של גורדון רמזי,
‏"לאקי קאט". ‏-ברצינות?
‏כן. ‏-את צוחקת?
‏לא, באמת. ‏-מלפני שבוע?
‏הינה, תראה. ‏-אני לא אוכל את זה!
‏תראה. ‏-מה, כל הדברים האלה?
‏זה נפלא, תראה.
‏זה מגעיל.
‏אני לא הולך לאכול גיוזה רופסת
‏שהייתה שבוע במקרר! ‏-זה היה במקפיא!
‏רק נסה אחת.
‏רק תטעם. ‏-הכול קר ורופס.
‏זה נראה כמו אחד האשכים של אבא.
‏זה ממש אכזרי!
‏מה? כלפי האוכל או כלפי האשך שלו? ‏-כלפי האשך של אבא! זה ממש אכזרי.
‏מה זה אמור להיות?!
‏אתה זוכר את הדג המקסים שלך? ‏-הדג הדרוס?
‏הבאת אותו איתך לוויילס? ‏-כן.
‏תראה. ‏-זה בן שבוע… פאק!
‏אני באמת הולך להקיא.
‏את מפלצת.
‏זה קצת פירותי, אפילו בשבילי.
‏אני חושב שאני עומד להקיא על תוכי ים.
‏הגיע הזמן שאני אשתלט על הטיול האחרון הזה.
‏אנחנו צריכים לעשות כמה דברים שנתחרט עליהם, ‏בין אם אבא יאהב את זה או שלא.
‏בבקשה, לא, מקס!
‏עזוב!
‏ג'ק, אתה מוכן פשוט לעוף משם? ‏כי אתה גורם למהומה!
‏אתה רוצה ליטוף קטן?
‏לא, תזיז אותה! ‏-אבא!
‏לך תזדיין!
‏אתה רמאי.
‏אני לא רמאי. ‏-אתה רמאי!
‏תרגום כתוביות: גלעד קשר