PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
NĚKDE NAD ANGLICKÝM VENKOVEM…
A do prdele.
Je v pořádku?
Tati?!
Okamžitě s tím letadlem přistaňte.
LONDÝN
PŘED TŘEMI TÝDNY
Byl to velmi těžký rok
pro mnoho lidí po celém světě.
A jako rodina jsme zažili pár strašidelných situací.
Naštěstí už nyní vše vypadá lépe.
Lockdown byl pro mě těžký.
Jsem samorost.
Uvěznit…
takhle páva…
Bylo pro mě těžké.
Táta si však lockdown užil.
Hilary?
Ano?
Mohla bys mi přinést sklenku vína, prosím?
Abych byl upřímný, lockdown jsem si docela užil,
protože
se nemusím vídat s lidmi.
A obecně se dá říci,
že vlastně nemám lidi moc rád.
Nikdo ho nemohl objímat,
což je pro něj ideální,
a doslova pro něj bylo nelegální stýkat se s Hilarinými kamarády.
Během lockdownu jsem toho vlastně moc nedělal.
Jsem to ale fešák.
Bylo docela těžké být zavření společně doma.
Byla to docela fuška.
Nohy pryč.
Dělala mu 14 měsíců v podstatě služku.
Žasnu, že ho nezavřeli za moderní otrokářství.
A tak jsem se ujmula tohoto posledního výletu.
A abych je dostala z domu,
pošlu je přes celou Velkou Británii,
aby všem představili náš úžasný ostrov.
Nebudu lhát,
myslel jsem, že náš poslední výlet bude do Švýcarska
na jednu z těch klinik.
Výlet po Británii bude ale veselejší.
- Ahoj, jak se máš? - Aho.
Ty jsi ale vystrojená.
No, jdeme na oběd s naším drahým synem.
Vypadáte jako pasáci.
- Jak milé! - Je to tak.
Připadám si jako ve videoklipu Snoop Dogga.
Tak drzý.
To říká kluk oblečený jako tramp.
Náš výlet začne možná tou vůbec největší výzvou:
rodinným obědem Whitehallových na veřejnosti…
s cizím jídlem.
Proč jsi nás vzala do čínského bistra?
- Není to čínské bistro. - Ale ano, je.
Neni!
Je to Lucky Cat Gordona Ramsyho.
Má Michelinskou hvězdu. Je to asijská fúze.
Není to žádný stánek s jídlem. Budeme jíst tady.
- Tohle je jeho restaurace? - Přesně tak.
Nemyslíš si snad, že ho tu najdeš, že ne?
Víš, co tihle lidi delají.
Prostě jim jen propůjčí své jméno.
Jak se jmenuje to místo, kde mají kuře…?
- Kentucky Fried Chicken? - Kentucky Fried Chicken.
Viděla jsi tam snad někdy Plukovníka Sanderse?
Čekáš, že vyjde
a řekne: "Jo, ho, ho," s jeho plnovousem?
- Samozřejmě, že ne. - To není stejné.
Gordon Ramsay není jako plukovník Sanders.
Doslova ho vidím.
Doslova ho támhle vidím.
Není šance,
že bude ve vlastní restauraci.
- Je to on! - Není.
Je támhle, ten muž v černém.
Je mu jen podobný.
Dáte si k hlavnímu jídlu ještě něco?
Dal bych si vařené vejce.
- Prosím. - Ne.
- Vařené vejce? - Ano.
Samozřejmě.
Zeptám se kuchaře a hned budu zpátky.
Proč se na mě díváš?
Protože jsme přišli do restaurace Gordona Ramsyho…
Nemá smysl, abych si to dával. Nebudu to jíst.
Omlouvám se, jeden pán chce veřejné vejce.
At' jde do prdele.
Jsme snad Golden Egg na Old Kent Road?
Zeptej se ho, zda mu ho máme usmažit na prdeli.
Musím říct, že to je naprosto skvělé.
Vypadá to jako něco, co srazíš autem.
Omlouvám se, pane.
Vejce dnes nebude možné.
Dobře.
Jsem rád, že jsme si to vyjasnili.
Výlet, který jsem si naplánovala,
je báječný.
Uvidíte to nejlepší z Británie.
A nejlepší na něm je,
že tam nebudou žádní cizinci, které bys mohl urazit.
Ledaže bychom jeli do Skotska.
- Vše v pořádku? - Výborné, děkujeme.
- Děkujeme. - Vše podle představ?
Vteřinku, prosím.
Rozhodně ne. Vezměte to pryč.
Nerada nechávám zbytky.
Tohle není ten typ restaurace. Co tam chceš dát?
- V pořádku. - To si chceš nechat?
Moment… můžeš mi to podat?
Ne, dej to zpátky!
Chceš si dát knedlíček ze sáčku na psí exkrementy?
Ano, dej ho tam.
A není to sáček na psí exkrementy.
Používáš je, když venčíš Philly.
Jsou speciální a mají zip.
Moc se omlouvám.
Myslím, že to by už stačilo.
- Ne. - Hilary.
- Vzala sis misku na jídlo? - Ano.
Hilary, to stačí.
- Přestaň. - Moc se omlouvám.
Pokud mi to podáš, můžu to složit a dát do misky.
Nenechám tě dát…
rozjedené jídlo do kabelky.
Takové plýtvání!
- Mockrát děkuji. - Omlouvám se za svou ženu.
Rozhodně je to on.
Zavolám ho sem.
Gordone!
- Dobré odpoledne. - Gordy.
Jak se máme?
- Je to výborné. - Skvěle.
Už je to dlouho, co jedli venku.
V podstatě jí jen velmi nudné jídlo.
Chceš říct, že je naše jídlo nudné?
- Tak jsem to nemyslel. - Tak to vyznělo.
Kromě tohoto jíme nudné jídlo. Tohle bylo skvělé.
- Tak jsem to pochopil… - To ne.
- Je skvělé. - Parchante.
- Cože? Je moc dobré.
- Sedně si rovně. - Pardon.
Poslouchej starší.
Tento muž je také otcem mnoha dětí.
- Je to produktivní muž. - To ano.
- Co prosím? - Produktivní muž.
To je vhodné slovo. Znamená plodný.
Ano.
- Jeho sestra zrovna měla dítě. - Já vím. Gratuluji.
Ale tenhle je jaksi pomalý.
Bud'me upřímní, nejsi připravený být otcem.
Nedokážeš se postarat ani sám o sebe, natož aby o druhé.
Nechal bys je ve Waitrose a šel bys někam na víno.
Už to vidím: "A sakra! Děti!"
To bys udělal.
- Počkej, až budeš mít pořádnou práci. - Ano.
Tento muž má pořádnoui práci.
Co? TikTok-er?
- Ne. - Ty malý sráči.
- Gordone, mockrát děkuji. - Št'astnou cestu.
- Moc ti děkuju. - Rád jsem tě potkal.
- To je ale sympat'ák. - Říkal jsem ti, že je okouzlující.
Řekl jsi, že tu není.
Ne, řekl jsem, že tu nebude, ale pokud ano, bude okouzlující.
Jsi takový lhář.
Kdo zaplatí účet?
Vlastně jsme se s Gordonem dohodla.
Bože.
Bude mít šesté dítě?
To by byl zázrak. O účet se ale nemusíte starat.
Ale jednu drobnost od vás budu potřebovat.
Tohle je vtip.
- Nechceš mi pomoct? - Pomáhám ti.
Měli jsme to udělat společně.
Co to děláš?
- Nic. - Tyhle jsou špinavé.
Neuvěřitelné.
Už jsi s nimi někdy pracoval?
Proč máš rukavice? Vždyt' ani neumýváš.
- Abych se chránil. - Trochu se k tomu postav!
Postavím, ale nechci mít vysušené ruce.
- To myslíš vážně? - Mysleli jsme, že jsou čisté.
Tohle vypadá čistě?
No, je tu nějaká malá skvrna.
- Malá skvrna? - Ano, omlouvám se.
Gordone?
Promiň, šéfe.
- Gordone? - Naštval jsi ho.
Už je to čisté.
Jakmile jsem si sbalil a táta se díval, jak mu máma sbalila,
vydali jsme se na Hilaryn kouzelný výlet.
Na počet našeho odjezdu
jsem zarezervoval něco typicky britského a speciálního,
čím pojedeme po Velké Británii.
- Cítíš nostalgii? - Ne.
Tohle auto je naprosto směšné.
- Propána, opravdu to kodrcá. - To ano.
Cítím každý centimetr té silnice.
- Jedeme kolem Buckinghamského paláce? - Búú.
Hanba.
Není ti líto královské rodiny?
#TeamMeghan.
Koupil jsem nám na cestu něco na zub.
Nakládaná vejce.
- Miluju je. - Bože.
- Ještě jsem je neotevřel. -Absolutely…
- Doufám, že je nehodláš jíst. - Dám si jedno.
- Nedáš. - Ale dám.
Drž to ode mě dál.
Neboj.
Why have we come somewhere
kde je permanentně červená?
Neboj, brzo bude zelená.
Hezká, klidná jízda po městě.
Ted' už je zelená.
- Asi ti to chcíplo. - Ano.
Myslím, že máš…
Pardon.
- Kde se to startuje? - Pardon.
Mám prostě…
Ukážu jim, at' jedou.
Pardon.
Pomalu se spojkou…
Máš mít ruce na desíti a 12 hodinách.
Chceš ještě nějaké tipy od chlápka, co nemá ani řidičák?
Stále tu cítím to posrané vajíčko.
Tak dobré…
Tušíš, jak se nakládají vejce? Nějaký nápad?
Co v tom je? Vinný ocet…
- Celého jsi mě tím polil! - Promiň!
Zeptal ses mě, co v tom je a já se snažil to přečíst.
Je tu všude na podlaze.
Můžu použít tvůj kabát?
Ne!
Nechej můj kabát na pokoji.
To Mini byl dobrý nápad,
ale bylo možná až příliš útulné a ted' je cítit po nálevu.
A tak jsme si našli něco lepšího.
LONDÝN
Hilary nás jako první poslala do Cerne Abbas v Dorsetu,
abychom se zúčastnili tradičních morris tanců.
CERNE ABBAS
Morris je jedinečný anglický lidový tanec,
který má minimálně 500 le starou historii.
Někteří dokonce věří, že zvyšuje plodnost
včetě jedné skupiny, ktará tančí
na této tisíc let staré postavě s obřím… kyjem.
Toto je obr Cerne Abbas Giant.
Vím, o co ti jde, matko.
Znáš to staré pořekadlo, že jo?
Které?
V životě zkus všechno
kromě…
incestu
a tance morris.
To se dnes změní.
To s tím tancem,
aby bylo jasno.
Tohle jsou wessexští morrsovi muži,, nejobávanější gang v celém Dorsetu.
- Bravo. - Oh, zdravím.
Ahoj.
Zdravím, pánové.
Ahoj.
Jak dlouho už tančíte?
Asi 40 let.
Jsem vlastně docela mladý. Někteří tu tančí mnohem déle.
Možná bych mohl být novou generací.
- Ano, to je ono, - Ano, prosím.
- Váš tanec je příšerný. - To ne.
Narozdíl ode mě.
Musel jsem odmítnout účast ve Strictly Come Dancing…
Páni.
Protože mi bylo líto mé ženy.
Prokletí Strictly.
Bál ses, že jeden z profesionálů by chtěl mít poměr…
Ano, přesně tak, a poté bych se zamotal
do pavučiny plné sexu
a všeho, co je s tím spojené.
Takže kde tančíte?
Obvykle nahoře na Cerne Abbas, kde je ten obr.
Chodíte tam, protože jste už starší muži
a pokud tančíte, pomůže vám to s…
- Ano. - Přesně…
Měl s tím už nějaké problémy.
Neměl jsem s tím vůbec žádné problémy.
To ty s tím máš problém.
Kde mám vnoučata?
Abys věděl, moje májka funguje perfektně.
- Tak vytáhneme zvony? - Ano.
Je čas, aby se toto mladé štěně
naučilo pár pohybů od těhle starých psů.
Naučím tě pár základních kroků.
Jedna, dva, tři, hop, jedna, dva, tři, hop.
- Můžeme pustit hudbu? - Máte něco od Cardi B?
- "WAP"? - Co prosím?
"WAP", mokrá frnda.
- O čem to mluví? - Nevím.
Něco modernějšího?
Klidně pust'te klasiku.
- "Pastýřův pozdrav". - Melodie.
Melodie, hoši.
Hezky jemně.
- Tentokrát. - Jeden, dva, tři, skok.
- Jeden, dva, tři, skok.
No tak, Michaele.
Jasně.
Takže před krokovou pasáží začneš tančit.
Budeš si hrdě vykračovat.
Jedna, dva…
- Oh, naparovat se. - Přesně tak.
To se mi líbí.
U tance morris
se všichni snažíte dělat to stejné ve stejnou chvíli.
No, když mě chcete sledovat…
Boky, boky, boky a vystřihnu pózu…
To by mohl být problém, proč nemáte vnoučata.
Ano, souhlasím.
Od něho jsem to čekal, ale ne od tebe, Davide.
Jedna, dva.
Nerad kritizuju, ale máš skončit pravou.
Dobře, Davide. Pane bože.
To je něco.
Co, kdybychom to zkusili trochu zmodernizovat?
Pŕitáhnout mladé.
- To nechceme. - Jedna, dva, tři.
Kop a na bobek.
- Vidím, že to bude náročné. - Že ano?
Kdyby to mysleli vážně, zvládl by to.
Byl ale jako osina v zadku.
Chcete mu ukázat, jak se to dělá?
Protože myslím, že…
Myslím, že mě to asi moc nepůjde.
Myslím, že by ti to mohlo jít lépe.
Jedna, dva a výskok.
Už to začínám chápat.
Některým lidem jde tanec od přírody. Rychle si ho osvojí.
Ted'.
A jiní se to musí naučit skoro až podle čísel.
To nebylo dobré. Začněme znovu.
Je to horší a horší.
Dozadu. Jedna, dva a výskok.
Jeden, dva, tři, skok. Jeden, dva, tři, skok.
Myslím, že do vystoupení budeme muset nacvičit.
Kolik máme na to týdnů?
Můžete tancovat s úsměvem na tváři
a mávat šátečkem,
ale nebude to vypadat jako morris tanec,
pokud to nebude synchronizované.
…a zpátky, dva, tři.
Narovnej se.
Dospěj.
- Asi si dáme pauzu. - Už se do toho dostáváme.
Jdeme do sprchy.
Big Macku.
Vyměníme trička?
- Jasně. - Díky.
Nechejte tu zvonce. Žádné zvonění ve sprchách.
Z morrisových kluků se z nás stali morrisoví muži.
Konečně jsem mohl mít ohoz, na který můžu nalákat holky.
Nejvíc jsem se obával toho, jakým způsobem rozdělíme skupiny.
Protože jakmile bude tento tanec plodnosti u konce,
na míli od kopce nebude žádná žena,
která by neotěhotněla.
Jsem připravený jít do akce.
Ted' musím shromáždit zbytek.
Jima, Rolfa,
el Chapa, Scrumpy Monstera,
Shaggu and Shakiela.
Všechno, nebo nic.
Než nastoupím do auta, musím se vyčůrat.
Už jdu.
Musel jsem na malou.
Potkáme se v autě.
Už je to skoro hotový.
Po cestě na vystoupení se přihnala klasická britská bouřka.
A ačkoliv se morissoví hoši nenechají odradit silným větrem,
náš kecal si to rozmyslel.
Vystoupíš z auta?
Ne, nevystoupím.
- Začínáme tancovat. - To vidím,
ale ven rozhodně nejdu.
- Proč ne? - Protože je šíleně větrno.
Vidím, že mě opravdu podporuješ.
Omlouvám se za něj. Jakou formaci zaujmeme?
Dva, dva, dva?
Kapesníky.
Procit'te ten rytmus
a zamkněte vaše dcery, jdeme tančit tanec morris.
Připravte se.
S tátou, který nás pozoruje z dálky,
byl čas se pustit do akce.
Vykročme.
A skok.
Zadržte.
- Zpátky a obrátka. - Vpřed.
Propána.
Ale ne, přišel o čepici.
Klíčem je, aby se nikdo na tento tanec nedíval…
teda kromě jednoho podivína v autě.
Vím, že to je těžké poznat, protože můj tanec je velkolepý,
ale v tuhle chvíli už jsem žádné kroky nedodržoval.
Finišujeme.
Ruce nahoru.
A dolů.
- Ved' nás. - Dokonalé.
Půjdeme za tebou.
Dobře, Scrumpy Monstere,
kde se pořádá afterparty?
Pohanský rituál dopadl skvěle.
A jak se náš plodný tým vydal na cestu zpátky,
vysvitlo slunce
a objevil se i táta.
Takže cítíš se po tomhle všem plodnější?
Myslím, že ano.
Ačkoliv bych tomu asi měl pomoct,
pokud mám odhalit plný potenciál.
Bože!
Cítím tu energii, tati.
Stovky let…
pohanské energie mi nyní kolují v žilách.
Začínám si myslet, že ses zbláznil.
- Ted' jsem morrisův muž. - Jo.
I've found my calling.
Všude, kam půjdu, si budou šeptat mé jméno,
"Tady je,
znovu muž. "
- Spíš na konci zvonu. - Tati…
S vůní slámy stále v nose,
následujícího dne jsme se vydali na venkov do Kentu za dalším překvapením.
Musím říct,
že tohle mámě opravdu vyšlo.
Tohle se ti bude moc líbit.
- Víš, kam jedeme? - Ne.
Do domu tvého hrdiny?
- Do domu mého hrdiny? - Jo.
- No tak. - Mám jich tolik.
Ucvrkl sis z něj do riflí.
KOZEL.
Rifle nenosím.
Vzdávám se. Řekni mi to.
Winston Churchill.
Úžasné.
Mohl bys to dát najevo i z tváře?
Můj otec má za to, Winston Churchill byl největším lídrem všech dob.
Nicméně pro mnohé je jen týpkem, který ukazoval Véčka.
Chartwell byl rodinným domem Churchillů 40 let.
Hezký kutloch.
Proč do něj ale tehdy nedal vířivku?
- Ahoj. - Zdravím.
Michaele, vítejte v Chartwellu.
- Půjdeme se podívat dovnitř? - Ano.
Skvěle, tak pojd'me.
Správkyně nemovitosti, Katherine Carterová, nás domem provede,
aby se táta mohl dostat blíže svému idolu.
Takže tohle je kreslírna.
Zde rodina Churchillů trávila společně spoustu času.
Vyzdobila ho jeho žena. Je to její typický styl.
To je Winnie?
To je Clementine.
Byla Winstonovou ženou po více jak 50 let.
Myslel jsem, že to byla Winnie.
Myslel sis, že žena Winstona Churchilla se jmenovala Winnie?
Jo.
Oh, to byla Winnie Mandelová.
- Jo. - To byla Winnie Mandelová.
Myslel sis, že to byli Winston a Winnie Churchillovi?
Ano, máš pravdu.
To by nefungovalo.
- Clemmy. - Clemmy.
Takže kdy ses začala zajímat o Winstona Churchilla?
Studovala jsem historii a vždy mě zajímala druhá světová válka.
Chartwell je proto pro mě ideální.
- Takže víš o Churchillovi hodně? - Ano, něco málo.
Nejspíš víc než ty.
Kdy se narodil?
30. listopadu 1874.
- Jsi nějak pomalý. - 30. listopadu…
Když to po ní jen zopakuješ, tak se to nepočítá.
Jak zní jeho prostřední jméno?
- Spencer. - Opravdu?
- A Leonard. - Ano, a Leonard.
Nejoblíbenější značka jeho cigaret?
Romeo a Juliets.
Jsi trochu pomalý.
- Dobře, pojd'me se podívat dál. - Výborně.
Můžeš se chovat slušně?
Další místností byla slavná Churchillova studovna.
ady Churchill studoval dlouho do noci
své proslovy, články, poštu, knihy.
Tohle bylo pro ně bijící srdce Chartwellu.
Kvíz číslo dva.
- Ne. - Jeho oblíbená fráze?
Bože, dej mi sílu…
"Budeme s nimi bojovat na plážích."
- Neznáš ji? - Klasika.
Chceš to zpochybnit?
- No, nebyla to zrovna fráze… - Myslím, že byla.
Myslíš, že když se zjeví Paddy McGuinness, lidé nekřičí "No likey, no lighty"?
Kdo je Paddy McGuinness?
Historik?
- Ne? - Ne.
Je jedním z nejlepších hlasatelů současnosti, a ty ani nevíš, kdo to je.
- Má něco společného s rodinou Guinessů? - Ne.
Kdo byl předsedou vlády před Churchillem?
Neville Chamberlain.
Před ním Stanley Baldwin.
Mám se ještě vrátit v čase?
- Ne, nemyslím si. - George Washington?
- No…
- Nebyl předsedou vlády. - Ne, byl prezidentem.
Ale byl před Nevillem Chamberlainem.
Takže mám půl bodu.
Mám tu něco speciálního, co bych vám chtěla ukázat.
Za těmito dveřmi…
Co myslíte, že tam je?
Ložnice?
- Ano? - Podívejte, jak je nadšený.
- Podívej. - Páni.
Tuhle místnost jsme otevřeli
jen pro pár lidí za poslední roky.
Je přesně v takovém stavu, v jakém ji Winston zanechal.
Mohl by se otec natáhnout do postele?
Obávám se, že to nebude možné.
Vidíš? Měl nad postelí podobiznu svého otce.
Ty nemáš mou fotografii v celém domě,
natož nad postelí.
A svou matku má napravo.
Možná takto vydržel déle, když se miloval s Winnie.
Teda s Clemmy.
Za mnou jsou ještě jedny dveře.
zda byste se chtěli…
podívat dovnitř.
- No tak, do toho. - Je potřeba pořádně zatáhnout.
- Co je to? - Vana.
Churchill byl také slavný tím, že se koupal dvakrát až třikrát denně.
A také pracoval přímo ve vaně.
Často měl jednu ze svých sekretářek tady v rohu
a tomto křesílku.
#JáTaky.
Jak se z ní dostal?
Byl docela korpulentní.
A tohle by nepomohlo.
Kdybych v té vaně byl já, sám bych se z ní nedostal.
Až dosáhnete určitého věku
a uvidíte vanu, přemýšlíte jen, jak se z ní dostat.
Vyfotím si tě tu.
Proč bych chtěl mít fotku v jeho koupelně?
Protože se nám právě podařilo dostat
do koupelny tvého hrdiny.
Úsměv. Snaž se vypadat št'astný.
Mám tě vyfotit, jakože se snažíš se spláchnout?
Ne, nechci se naklánět a nic splachovat.
Ale vymyslel tu pár bombových náletů.
Můžeš projevit trochu respektu?
Jsme v domě jednoho z nejvýznamnějších mužů historie
a ty mluvíš jen o tom, jak připravoval bomby.
Dobrá.
- Mockrát vám děkuji, Katherine. - Za málo.
A za něj se omlouvám.
Poslední šance lehnout si do té postele.
Jen rychlé selfíčko.
- V žádném případě. - Proč?
- Nebudu si lehat do jeho postele. - To je Churchillova postel.
- Líbilo by se ti to. - Ne.
- Komu by se to líbilo? - Tobě.
Ne, nelíbilo. Proč bych měl chtít znuctít Churchillovu postel?
- Nemusíš ji zneuctít. Jdi na to. - Kdybych si lehnul, zneuctil bych ji.
To byla úžasná návštěva.
Co je tohle?
- Návštěvní kniha. - Návštěvní kniha.
- Jasně. - Myslím, že se nepodepisuje.
- Myslím, že to je exponát. - Ne, to je v pořádku.
Tati, to je exponát.
Proč by měli návštěvní knihu pod tímto tlustým sklem,
kdyby chtěli, abys ji podepsal?
Jen se tu podepíšu.
To je směšné.
Tak a je to. Je to tam.
Rychle pryč.
Uštípl jsi kousek skla, tati.
Dobře.
- A je to. - Poskvrnil si Churchillův dům.
- Uštípl jsi to, tati. - Já vím.
Prostě pojd'me do auta.
Zneuctil jsi návštěvní knihu svého hrdiny.
Až příště poničíš něčí majetek, nenechávej tam své jméno.
Velmi vtipné.
CHARTWELL
Dále míříme do Devonu,
který je známý svými krémovými čaji a jako rodiště Michaela Whitehalla.
Ačkoliv je zvláštní, že to nemají na cedulích.
Asi jim došlo místo.
Po cestě pojedeme kolem jedné slavné britské památky.
STONEHENGE
Podívej, Stonehenge!
- Jo? - Můžeme se tam podívat?
- Samozřejmě, že nemůžeme. - Proč? Nikdy jsem tam nebyl.
- Jen jedeme kolem. - Nechci jen jet kolem.
- Zastav.
- Jeli jsme kolem už tolikrát. - Ano, ale nikdy jsme tam nebyli.
Je to jedna z nejikoničtějších památek v zemi
a projíždíme kolem ní.
Není tam nic než jen pár šutrů.
Zpomal. Chci se na to zblízka podívat.
Ne, nezpomalím.
- Nikdy… nikdy jsem tam nebyl! - Co to děláš?
- Chci vidět Stonehenge. - Zavři to střešní okno.
- Mineme to. - Přestaň. Sedni si.
- Tati! - Sedni si.
Tati!
Minuli jsme Stonehenge.
- Mrzne. - Chtěl jsme se na to podívat zblízka.
Napadnul mě vlastní otec.
Asi mám zlomené zápěstí.
Ne, vždycky jsi ho měl tak ochablé.
Jen proto, že jsi tam byl, když je vztyčily…
Velmi vtipné.
Mířili jsme na Burgh Island.
Od roku 1929 tento hotel ve stylu art deco je vyhlášeným útočištěm
bohatých a slavných.
Nejznámější je však tím, že inspiroval Agathu Christie,
která zde v domku u pláže napsala několik svých novel.
To musí být nuda, když napíšete na dovolené novelu.
Ostrov je
dramaticky dvakrát denně oddělen od pevniny přílivem.
- Jacku. - Užívám si ten slaný mořský vzduch.
Je tři čtvrtě na pět.
Musíme na ten námořní traktor, tak pohni.
Vždyt' jo.
Ryba s hranolky.
- Můžeme si je dát… - Ne, nemůžeme.
- Umírám hlady. - Žádné takové.
- Tati, prosím! - Ne!
Jsme přece u moře!
- Ne. Pojd'. - Proč?
Musíme stihnout ten námořní traktor.
- V pět hodin. - Ano.
- Vidíš, kolik je? - Kolik?
Tři čtvrtě na pět.
- To stačí. - Máme 15 minut.
Vrátím se. Potkáme se tam.
- Vezmi to… - Mám…
Nebud' směšný.
- To si děláš srandu. - Bože, ty kufry.
Když tak ti vezmu párek nebo něco.
Bud' tu včas!
- Zdravím. - Zdravím, pane.
- Pomohl byste mi? - Samozřejmě.
VÍTEJTE NA PALUBĚ BURGH ISLAND MOŘSKÝ TRAKTOR
2 LIBRY ZA JÍZDU PROSÍME DROBNÉ
Můžu dostat platýse?
A tresku.
A dvě porce…
Jaká je velká porce?
- Čekáme ještě na někoho? - Ano.
Na mého imbecilního syna,
který si šel dát rybu s hranolky.
Snad tu brzy bude.
Pardon, to je má hotelová karta.
Bože, kde mám peněženku?
Jacku, kde sakra vězíš?
Dobře, tak vyjed'me.
Tati!
Počkej, tati!
Michaele Whitehalle, vrat' se!
Tati!
Co ti trvalo tak dlouho?
- Proč jsi odjel? - Kde jsi sakra byl?
- Čekal jsem na rybu s hranolky. - Nebud' směšný.
Tohle je veřejný trajekt, ne tvá soukromá jachta.
Moje jídlo je nejedlé a jsem promočený.
- Vezmi si hranolku. - Ne, díky.
Imbecile.
To přesně jsi.
Víš, co znamená být "imbecilem"?
Znamená to propásnout trajekt kvůli rybě s hranolky,
kterou pak upustíš do písku.
- Mám pro tebe jiné slovo. - Fakt?
Zrádce.
- Směšné. - To přesně jsi.
- Odjedeš… - Nedělej to.
- Muž, který… - Nedělej to.
…opustí.
Moc si o sobě myslíš, co?
Velmi vtipné.
Nemůžeme přijít na ostrov Agathy Christie
a odejít bez kompletního detektivního zážitku.
A proto nám Hilary zarezervovala pohlcující vražedně záhadný večer.
Hoteloví hosté jsou zároveň postavami v příběhu,
kteří se účastní této divadelní show.
Měl jsem hŕat pomocníka ve stájích a táta majitele hospody.
Mikey?
Jsi připraven jít na statek s těmi nóbl lidmi?
Jsem připraven.
Jsem připraven vyrazit.
Máš hrát majitele hospody. Co je tohle?
Jsem Hercule Proirot.
Takhle to nefunguje.
Musíš hrát roli, kterou ti přidělili, jinak to nebude fungovat.
Proč bych měl hrát majitele hospody?
Mám tam stát a říkat…
"Zdravím všechny! Chcete půlitr?"
A podobně?
že budu hrát Poirota.
Vidím, že ses na to vymustroval.
- Ne, jen jsem to hodil na sebe. - Hodil sis to na sebe?
Falešný knír si lepím docela často.
Musím přiznat, že ti docela sedí.
Vypadáš jako Hitler na dovolené.
Předved' znovu ten přízvuk?
Jmenuju se Hercule Proirot.
"Proirot"? No.
- Proirot. - Proirot?
- Proirot. - Proirot.
Poirot, jo.
Oblečení ujde, přízvuk nic moc.
Aby působil autentičtěji,
táta vzal věci do vlastních rukou.
- Co to děláš? - Volám Davidovi.
- Kterému Davidovi? - Suchetovi, samozřejmě.
Je to můj kamarád.
Nevoláš Davidu Suchetovi.
- Ano, volám. - Nezvedne to.
Volám Davidu Suchetovi, skutečnému Poirotovi.
Nemůžeš volat Davidu Suchetovi převlečený jako Poirot.
Sotva ho znáš.
Bude tě mít za naprostého blázna.
Nezvedne to.
O 50 liber, že to nezvedne.
- Haló? - To si děláš prdel.
- Tady Michael Whitehall. - Rád tě vidím.
Co to děláš?
- Ahoj, Davide. Tady Jack. - Ahoj.
-Jacku, můžeš mu říkat sire Davide? - Ano.
Nechodíte spolu na pivo.
Jak sis nejspíše všimnul, hraju Poirota.
To vidím.
Mám trochu problémy se správným přízvukem
a říkal jsem si, zda bys mi mohl trochu pomoct.
Znáš toho nácka z Indiana Jonese?
- Měl podobný přízvuk. - Ano.
- Zapracujeme na tom společně? - Ano.
Je to pro tebe obtížné, "Poirote"?
Jmenuju se Hercule Poirot.
Skvěle. Opravdu velmi dobře.
Ano, to bylo mnohem lepší.
Můžu ještě nějak pomoct?
Tolik bych toho chtěl ještě zkusit, ale…
Víš, co myslím. Ale…
Ano, mockrát děkujeme, sire Davide.
- Moc rád jsme vás viděli. - I já vás.
Milý chlápek.
- Všiml sis, jak byl přátelský? - Ano. Máš za kamaráda Poirota.
Skvělá práce.
We had no option.
Táta musel začít komunikovat s cizinci.
Myslím, že by byl radši otráven sluhou.
Seřadil si ty drinky?
- Dostalo se na všechny? - Ano, všechno je dokonalé.
- Dobrý večer, vikáři. - Dobrý večer.
- Dobrý večer, paní. - Dobrý večer, Simone.
Dnešní vražedné záhady
se zúčastní všichni hoteloví hosté,
kteří hrají role, které jim byly přiděleny.
Společenstvo herců preferuje klíčové scény
a poté se promíchají s hotelovými hosty a zanechají za sebou vodítka.
Všichni dostali za úkol zjistit, kdo je vrah.
To zjistíme na konci večera.
Hlavními postavami dnes jsou…
Dobrý večer všem.
Lady Buffy Mangerová.
…paní domu,
vikář,
služka,
muž s ginem a tonicem
a samozřejme také policajt.
Má dost těžké boty.
Asi by jí moc nešel step v mlze,
ani řešení jedné z těchto vražedných záhad.
Jako by sem přišel kůň.
A začal tu dupat.
Ten vikář se mi nějak nezdá.
Támhle ten.
Jsem si jistý, že má paruku.
A muži s parukou bych nikdy nevěřil.
Říká chlap s falešným knírem.
Navíc není skutečným vikářem.
- Není? - Ne, jsou to herci.
Aha.
Nepochopil jsi tento koncept.
To je čistá vodka.
- To je. - Je opilý.
Možná proto se dopouští těch zločinů.
Nebo sexu.
Rozhodně. Bude to sexuální vrah.
Cítil jsem z jeho dechu vodku, když ke mně přišel ve stájích.
V tuto chvíli je…
- Hlavní podezřelý. - Ano.
Myšlenku imerzivního divadla táta nepochopil.
Byl naprosto zmatený.
Možná by nebylo špatné znát kontext.
Vítejte v mém krásném domě.
o mé drahé kamarádce, Rose Dimperové.
Kdo je, sakra, Rose Dimplesová?
Mlč, když mluví.
Zjistili jsme, že místní obyvatelka zemřela
a zanechala všechny své peníze vesničanům.
Omlouvám se, že vás ruším, pani Buffyová.
Váš manžel…
Je mrtvý.
Pak jsme zjistili, že manžel Buffyové měl velký dluh a nemanželské dítě.
Lov na vraha začal.
Je jasné, že ten vikář si dělá zálusk na paní domu.
Pamatuj na má slova.
Musím vás všechny požádat, abyste neopouštěli ostrov.
Dobrá, at' to máme z krku.
Konstáble, toto není potřeba.
Tohle je muž, kterého hledáte.
Tento chlípný vikář!
To bylo asi trošku předčasné.
- Ještě jsme nemeli žádná vodítka. - Jasně.
Pardon, pokračujte.
Zatímco Poirot pracoval na další teorii, byl čas, aby zazářil kluk ze stájí.
- Simone, můžeme si promluvit? - Jasně.
- Víš, koho já viním? - Ano?
Zahradníka Harryho.
Dal do křesla hřebík.
Sice jsem ho o to požádala, ale…
Neřekla jsem mu přece, aby ho nechal trčet.
To ne.
Najdu si nového zahradníka.
Dobře, tak já půjdu. Stále jsem v šoku.
Jasně.
Asi tu některé lidi zatknu za přehánění.
Pokud to je zločin, měl bys dostat doživotí.
Myslím, že mám šanci u paní domu.
Jacku, je to vdova.
WILFka.
To je co?
WILF.
Vdova, kterou bych rád…
Ladies and gentlemen. Dinner is served in the dining room.
Mám nového podezřelého.
Ten chlápek zněl jako Rus.
Ten chlápek, který nás ubytoval. Opravdu pracuje v hotelu.
Asi mu dal do pití nějaké polonium.
- Ahoj. - Ahoj.
Táta stále pracoval na případu.
A měl zjistit, jak se může naštvat
při řešení záhady vraždy.
Oh God!
Zdá se, že velký Hercule Poirot se spletl.
Co to děláš?
- Co to děláš? - Jen něco kontroluju.
- Je mrtvý. - Ano, je.
Vikář je mrtvý,
tvůj hlavní podezřelý.
Oh, ano…
Jaké zklamání.
Chudák vikář. Něchal tu i bibli.
- Božínku! - Bože.
Cecile!
- Madam Faffová. - Oh, konstáble Balley, rychle!
Začínám si myslet, že jsme se měli více zaměřit na vodítka.
- Myslím, že vikáře můžeme vyloučit. - Jo.
Změnil jsem na něj názor.
- Opravdu? - Ano.
- Když jsi ho uviděl mrtvého? - No, samozřejmě…
Nikdo neopustí ostrov, dokud to nevyřeším.
Chudák vikář.
Vzal jsme jeho bibli.
Říkal jsem si,
že si něco později přečteme.
Myslíš, že až vstane…
- Tohle není bible. - Co je to?
Autobiografie Alana Sugara.
- No páni… - Zápletka houstne.
Asi umřel při jejím čtení.
Zatímco jsme jedli hlavní chod, podezřelí pracovali v místnosti.
- Ahoj, Simone. - Zdravím.
- Dobrý večer, pane. - Dobrý večer.
- Líbí se mi váš knír. - Díky.
Můžu vám vzít talíř?
Ano, mockrát děkuji.
Simone,
myslím, že vím, kdo je vrahem.
Buffy.
Má poměr.
- To ne! - Vážně?
Viděla jsem Gina, jak šel pozdě v noci schodištěm dolů.
Byl s ní nahoře?
Ano, v její ložnici.
Už jsem řekla příliš. Musím jít.
Myslím, že tys řekl příliš.
Všichni hosté měli svého hlavního podezřelého
a byl čas zjistit, kdo z nich měl pravdu.
Kate, tady.
Oh, po-po.
Rozuzlení!
Z vodítek, která jsem viděl,
myslím, že už vidím, kdo je vrahem.
Buffy Mangerová
nemilovala svého manžela tak, jak tvrdí.
Vlastně
má poměr s Ginem!
A mě se také snažila svést.
A jeho se také snažila svést.
Dotěrná jako hmyz.
Nemyslím však, že je vražedkyní.
To osobou je podle mě…
Kate.
To ne!
Jak jste na to přišel?
Bože.
Protože jste byla jedinou,
která měla klíče od skříně, ve které se jed nacházel.
Bingo!
A záhada byla objasněna.
Na to se nedalo nic namítnout.
- Kam jdete, Poirote? - Cože?
Velký Poirot
zná odpověd'.
Měl moc šampaňského.
Jste trouba.
Je jasné, že tato žena je zcela nevinná.
Žena, kterou hledáte, je tahle!
- To se pletete! - Velký Poirot ví!
- Máte nějaké důkazy? - Nějaké potřebuji? Všechny jsou tu!
Ne, rozhodně potřebujete důkazy.
Policista poskytl důkazy, že to udělala služka.
To ona je za to zodpovědná.
- Je to trouba. - Jasně.
Udělala to služka.
Takhle to ale nefunguje.
Ano, byla jsem to já. A v žádném případě nepůjdu do vězení.
- Mizím pryč! - Zadržte ji!
- Ne! - Zadržte tu ženu!
Velký Poirot to věděl od začátku.
Musel jsem to z ní dostat.
Zpanikařila a nakonec to přiznala.
- Věděl jsem to od začátku. - Jasně.
To je docela šokující.
I velcí detektivové mají občas své dny.
A dnes byl ten den.
Tohle je nejlepší záhada vůbec.
BURGH ISLAND
Naší další zastávkou
je rodové sídlo rodiny Whitehallových:
Wales.
SNOWDONIA
Toto místo je známé svým skalnatým pobřežím, krásnými horami
a na každého obyvatele připadají tři ovce.
Zvládli bychom je.
Chceš flump?
Ne, díky.
Jak dlouhá je ta cesta? Šest hodin?
Myslím, že tak dlouhá ne. - Zdá se mi, že ano.
- Opravdu? - Jo.
Kdyby řídila tvá babička, tak asi šest hodin.
Pokusím se prospat.
Co to sakra je?
Sloní muž!
Můj cestovní polštářek.
Můžeš v něm spát kdekoliv, i na straně.
Můžeš spát kdekoliv.
Projíždíme jednou z nejhezčích částí země
a nemůžeš nic vidět,
protože máš na hlavě hloupou čepici ve stylu sloního muže.
Není to čepice sloního muže.
Je to můj pštrosí spací polštářek.
A bez něj v autě neusnu.
Vypadá to jako šedé varle.
- Zapneme nějakou hudbu? - Žádnou hudbu.
Ne? Mám tu pár dobrých songů.
Mám tu něco, co bys mohl pustit.
Co?
Protože tento výlet je o naší rodině, našem odkazu atd.
Myslel jsem, že si to užiješ.
Ne, pust'me si klubové klasiky.
- Ne, prostě zapni tohle. - Tohle?
Jo.
Tohle?
Kapitola první: jak si udržet vzhled.
- Děláš si legraci? - Když Adolf Hitler…
- Co tím myslíš? - Tohle je tvoje nahrávka.
Jo.
Nahrál jsi audio knihu
do své vlastní biografie?
Ano, můžeš si poslechnout o své rodině, odkazu atak.
- Uvědomuješ si, jak je to divné? - Jo.
- Jistě. - Posloucháš sám sebe.
Ano, četl jsem to…
Myslel jsem, že se ti to bude líbit.
- Alespoň mi to pomůže usnout. - Css!
…cestoval po zemi jako instruktor RAF.
- Nikdo se nedokázal… - Můžeš se ztišit?
Obě tvé verze.
…jako pilot s leteckou bundou s kožešinou…
- Stereo Michael Whitehall. -…a kravatou.
Tohle by zlomilo i teroristu.
Bylo to proti…
Bylo to o španělském filmu.
Rose Tobias Shaw
byl americký režisér, který měl pověst potrhlého muže.
- "Určite to bude v pohodě. " - Co to sakra?
- Tati! - Co?
- Proč jsi to udělal? - Nechtěl jsem, abys tohle prošvihl.
Tahle část je s Judy Denchovou.
- Co? - Je tak zábavná.
Judy Denchová nakoukla za roh.
"Věděl jsi, že tam probíhá svatební hostina, Michaele? "
To řekla a zmizela.
Problém s kostelem St. John's Churc ve Williamu
byl ten, že nebyl ve Williamu.
Ve Williamu byl kostel, ale nebyl to St. John's…
WALES
PALÉ HALL
Po této historické cestě jsme přijeli do hotelu Palé Hall
na úpatí Mount Snowdon.
Potkáváme se zde s Hilary,
abychom oslavili fakt, že dnes mí rodiče slaví 35. výročí svatby.
Vypadá to hezky.
Moc hezky.
Dnes máme s matkou velký den.
Uvědomuješ si to?
- Výročí? - Jo.
- Je to už… - 35 let?
- Ano, velké výročí. - Úžasné.
Když uvidíš můj klobouk na chodbě, tak budeš vědět…
že jsme v akci.
Uvidíme, jestli tento hotel má nějaký přístavek, kde bych mohl zůstat.
Doufám, že sis sbalil spoustu špuntů do uší.
Víš, jaká matka je, když se rozjede.
No, možná se radši ani neubytuju.
- Neboj se… - Páni.
- Pokud uslyšíš křik… - Mlč. Podívej!
- Není to krása? - Moc hezké.
Proč by někdo stavěl takovýto dům ve Walesu?
Chovej se slušně.
Žádné takové komentáře, jak vystoupíme.
Pane Whitehalle?
- Zdravím, to jsem já. - Jakou jste měl cestu?
- Skvělou. - Vítejte v Palé Hall.
- Jak se máte? - Skvěle.
Nečeká tu na mě krásná mladá dáma?
- Jsem si jistý, že ano. - Krásná mladá dáma?
Prosím, nemluv takhle o mé matce.
- Krásná, mladá, dobře stavěná… - Přestaň!
- Ahoj. - Ahoj.
- Moc rád tě vidím.
- Chceš dát Winstonovi pusu? - Ne, díky.
Řekni ahoj, Winstone.
Ahoj.
- Vypadáš skvěle. - Díky.
Št'astné výročí.
- Ano! - Jak se máš?
- 35 let. - Dlouhá doba.
- Ne tak dlouho jako 35 let. - To je pravda.
- Takže… - Paráda.
Důvod, proč jsem rezervovala ten hotel je,
že tu dnes povečeříme.
- Naše výročí svatby. - Přesně tak.
Obávám se ale, že tento rok to bude trochu jiné.
Chtěla bych jít s Jackem kempovat.
Vždycky jsem vás děti brala kempovat.
A tak jsem si řekla, že bychom si to mohli zopakovat.
Půjdeme tábořit a on zůstane v hotelu?
- Jo. - To se mi líbí.
Máš z toho radost?
Ne.
Kazišuk.
Nebudeš tu ale sám.
Protože…
Protože Winston s námi tábořit nepůjde.
Chci ještě poukázat na to,
Michaele…
Vím, že jsi si nemohl lehnout do postele Winstona Churchilla.
Dobrou zprávou ale je, že Winston Churchill zde přebýval
a má tu dokonce své apartmá.
Opravdu?
Takže cestujeme po celé zemi,
abych si mohl lehnout do postelí a van,
které kdysi používal Winston Churchill.
- Je to tak? - To mě napadlo.
Dobře. Oslavím naše výročí svatby sám.
- To ne! -…s panenkou…
- To zní ještě hůř. -…v posteli Winstona Churchilla.
Radši neříkej nikomu v hotelu,
že budeš oslavovat výročí svatby
v posteli s panenkou.
- Můžou to špatně pochopit… - Neřeknu.
…a nebo taky správně.
Vydali jsme se na ostrov Anglesea,
kde mi máma odhalí, že nejdeme jen tábořit,
ale budeme tábořit na útesu,
kde budeme spát na jeho okraji.
Ne, tohle není nic pro mě.
Máma a já strávíme noc vysoko nad vodou a skalami,
přímo naproti stěny útesu,
na tomhle: na vratkých nosítkách, které visí na kusu šňůry.
Myslím, že je to tady.
Aha!
- Zdravím. - Zdravím.
- Ahoj. - Jsem sam..
- Ahoj, Same. - Já jsem Hilary.
- Víte, co budeme dělat? - Vypadá to děsivě.
Večer se rychle blíží,
takže je čas rozbalit vybavení a doslova se vrhnout po útesu dolů.
Bože, to je opravdu útes.
Proč to prostě nedáš sem pode mě?
Půjdu sem dolů, přisednu
a ty mi to dáš pod zadek.
A bude to.
To je ono, Jacku.
Do prdele.
Co je to za skřípání?
Mlčte, Hilary.
Nic tu neskřípe, matko.
Jakmile jsme bezpečně na místě,
přišel čas, aby Hilary ladně sestoupila.
- Musím sem, že ano? - Ano.
Má matka v těsném postroji byla spouštěna ze skály směrem ke mně.
Tak mi to lano uřízněte!
Bože. Rozhodně jsem měl jít jako druhý.
Jacku!
Prosím, nerozesmívej mě. Vždy zeslábnu, když…
Nemůžu se dívat dolů, ani nahoru.
- Hilary, držte se… - Na této straně?
- Jo. - Tohle překročte.
- Dobře. - Jsi za tím, mami!
- Já vím. - Jsi moc nízko.
- Běž támhle. - Nerozesmívej mě.
Lehni si do toho, Hilary.
- Pardon. - Níž.
Níž.
- V pohodě? - Jsem hysterická. Promiň.
To ne…
- Otočíš se? - Jasně.
Postupně. Hezky pomalu.
Tentokrát určitě půjdu jako první,
protože když jsem… proč jdeš první?
Chci to mít co nejdřív za sebou.
Do prdele. Prosím, tohle nedělej.
- Jacku, co to děláš? - Snažím se otočit.
Jak to jde, Jacku?
- Jo. - Jo? Dobrý?
- Výhled je naprosto úžasný. - To mě až tak nebere.
Moc se mi to líbí, Jacku.
Kde máš svého dobrodružného ducha?
Myslím, že zůstal nahoře.
Musíš říct, že zníš
jako syn svého otce.
- Jak se máme, pane Whitehalle? - Skvěle. Díky.
- Naleju vám čaj? - Díky.
- Dáte si? - Rozhodně.
Dáš si čaj, Winstone?
S tátou?
Naše poslední dobrodružství.
Ano, je dost možné, že bude poslední.
Nemyslím tento konkrétní moment. Myslím ten výlet s tátou.
Užíváš si to?
- Jo, je to skvělé. - Opravdu?
Bylo fajn s ním zase vyrazit na cesty.
Myslel jsem, že už k tomu nikdy nedojde,
ale jsem moc vděčný,
že zase
cestujeme společně.
Samozřejmě, byl to velmi divný rok.
- Byl docela strašidelný. - To byl.
Nevídal jsem tě a nevěděl jsem…
Jo.
Molly otěhotněla a tohle všechno se dělo zároveň…
Byla to obrovská úleva, když porodila
a poslala mi fotky s tebou, tátou a Peggy.
Byl jsem tak vděčný a št'astný, když jsem viděl, jak ji táta drží.
- Já vím. - A byl jsem…
Byl jsem moc št'astný,
že jste ten moment mohli zažít.
Vidět vás št'astné se svou vnučkou…
Byla to velká úleva.
Nikdy nebudu brát za samozřejmost,
že můžu trávit čas s tebou a tátou,
i když to bude nad útesem…
Ano, během posledního roku jsme měli čas přemýšlet
a udělali jsme velké rozhodnutí.
- Jsem si jistá, že ti to řekl. - Ne.
To je pro něj typické.
Dala jsem mu za úkol jedinou věc.
- Chcete si adoptovat Winstona? - Ne.
- Podpořil bych vás v tom. - O tom nepochybuju.
Zavezl bych ho do sirotčince.
Budete s Winstonem bývat od sebe asi trochu dále,
protože jsme se s tátou rozhodli, že se odstěhujeme z Londýna.
- Odstěhujete se z Londýna? - Jo.
- To ne. - Jo.
Protože to máš ted' vyřešené se svou přítelkyní.
Molly a Toby mají Peggy, takže jsme ted' prarodiče.
A měli jsme prostě pocit, že potřebujeme změnu.
Nemůžu uvěřit, že ti to táta neřekl.
- Ne. - Vůbec se ti o tom nezmínil?
Ne, povětšinou jen nadával na Wales.
Do prdele!
Máš tátu na lopatě, Winstone, a dobře to víš.
Abychom oslavili tento moment, Jacku,
připravila jsem večeři.
- Spouštím. Jste připraveni? - Jo! Díky moc.
Nezapomeňte, že když něco upustíte, už to nikdy neuvidíte.
Jo, chápu.
Co tu máme?
Mám tu něco z Lucky Cat, čínské restaurace Gordona Ramsyho.
- Jo. - Děláš si srandu?
- Opravdu. - Týden staré jídlo?
- Podívej. - Tak to jíst nebudu!
- Podívej. - Tohle všechno…
Je to skvělé. Podívej.
Je to nechutné.
Nebudu jíst nějakou starou gyozu, která byla týden v lednici.
Prostě to zkus.
- Aspoň to zkus. - Je to studené a vypadá to jako hadry.
Vypadá to jako tátovo varle.
- To bylo hnusné! - Co?
- To jídlo, nebo jeho varlata? - Tátova varlata. To bylo od tebe hnusné.
Co to sakra je?
- Vzpomínáš si na tu rybu? - Ta, co vypadala, že ji někdo přejel?
- Vzala jsi ji s sebou do Walesu? - Jo.
- Podívej. - Je to týden staré! Do prdele…
Dávím se.
- Jsi monstrum.. - Tohle je moc i na mě.
Asi se vyzvracím na nějakého papuchalka.
Je čas, abych převzal kontrolu nad tímto výletem.
Uděláme pár věcí, kterých budeme litovat, at' se mu to líbí nebo ne.
Prosím, nepokousej mě!
Pust'…
Jacku, můžeš prosím odtud vypadnout? Děláš tu hroznou spoušt'!
Chceš se pomazlit?
- Běž s tím pryč! - Tati!
Táhni!
Podvádíš!
- Nepodvádím. - Podvádíš!
Překlad titulků: Peter G.