Sveiki atvykę. Ar jūs – darbšti bitutė?
Ne, aš ne darbšti bitutė.
VIRVĖS
Ar esate lojalumo klubo narys?
Prisijunkite ir sutaupykite.
Jūsų laukia puikios nuolaidos.
Ir nepamirškit:
prireikus pagalbos, kreipkitės į konsultantą.
Leiskit jums padėti.
Jums atrodo, kad nemoku atpjauti virvės?
Tiesiog įprastai tai daro darbuotojai.
Manot, įsipjausiu, pritaškysiu kraujo ir paduosiu jus į teismą?
Ne.
Tada ačiū, nereikia.
Geros dienos.
Aš – darbšti bitutė.
Idiotas.
Ar radot viską, ko ieškojot?
Taip.
Puiku.
Pažiūrėkim...
Bus 3,47.
Paskaičiavot kaip už du metrus.
Taip. Metras – 99 centai.
Pirkau ne du metrus, o pusantro.
Kaina skaičiuojama metrui, ne centimetrui.
Jei metras kainuoja 99 centus, tai už pusantro turėjau sumokėt 1,65.
O paskaičiavot 1,98.
Jūs puikus matematikas.
Deja, kompiuteris skaičiuoja ne taip,
kaip sakot.
Kas čia per kompiuteris, kad negali atlikt paprastų veiksmų?
-Noriu pasikalbėt su vadovu. -Pietauja.
Šiais laikais tik pietūs visiems ir terūpi.
-Su kuo dar galiu pasikalbėt? -Su pavaduotoja.
-Tiks. Pakvieskit. -Gerai.
Teilor.
Teilor, ateik prie kasos.
Ką tu?
Sveika.
Čia vadovo pavaduotoja? Kiek jai metų?
Pabėgai iš fizinio?
Ką?
Štai. Turiu smulkių.
Padengsiu tą 33 centų skirtumą.
Nenoriu jūsų 33 centų. Pinigai čia niekuo dėti.
Esmė tokia,
kad virvės pirkau lygiai tiek, kiek man reikėjo.
Kodėl turiu mokėti už du metrus, jei man jų nereikia?
Norit dar pusmetrio?
GYVENO KARTĄ OTO
Ir vėl.
Nejau taip sudėtinga?
JEI ČIA NEGYVENI, ŠIUKŠLIŲ NEMESK!
Dviračių vieta čia.
Ei! Kas per velnias?
Jis mano.
-Tai kodėl ne stove? -Nuėjau tik pusei minutės.
Kitąkart užrakinsiu rastų daiktų sandėly.
Senas bambeklis.
Jėzau.
LEIDIMAS STATYTI AUTOMOBILĮ
Ne ant veidrodėlio.
Sveikas, Oto!
Štai taip.
Sveiki!
„DYE & MERIKA“ MODERNŪS BUTAI
Neleisk tam žiurkiukui šlapintis ant mano praėjimo.
-Aš viską žinau. -Nekreipk dėmesio.
Jis senas surūgėlis. Nė nenumano, kas kaltas.
Kažkuris iš jūsų.
Ir perduok savo netikusiam vaikinui, kad nedemonstruotų savo tarpkojo!
Atrodo kaip keturiolikmetis rumunų gimnastas.
Nešdinkis.
Škac.
INŽINERIJOS SKYRIUS
Štai ir svarbiausias asmuo!
Kas čia vyksta?
Išėjimo į pensiją proga užsakėm tau tortą.
„Pasimėgauk.“
Pasimėgaut kuo?
Na, gyvenimu pensijoje. Norėjom...
Atšvęsti?
Taip. Na, ne visai. Norėjom gražiai atsisveikinti.
„Gražiai.“
Baik.
Juk pats nusprendei išeiti.
Be to, gavai neblogą išeitinę.
Perkėlei mane iš gamybos skyriaus, sutrumpinai darbo valandas,
o Terį, kurį apmokiau, paskyrei mano vadovu.
Terį, kuris nepažiūrėjęs į telefoną nežino, kurie dabar metai.
Tad taip, aš pareikalavau išeitinės.
Nevisai viskas taip.
Po susijungimo visiems teko prisitaikyti.
Kaip bebūtų, buvai puikus darbuotojas, tad...
Išties. Labai patikimas.
Pasiilgsim tavo grafikų.
Už Oto!
-Už Oto! -Už Oto!
Ką gi. Nori gabalėlio su savo veidu?
Ar yra alkanų?
GATVĖ NEPRAVAŽIUOJAMA TIK SU LEIDIMAIS
Kad mane kur. Na jau ne.
Palaukit!
Negalit čia stovėti be leidimo.
Ir nestoviu. Tik pristačiau siuntinį.
Juk ženkle siuntiniai neminimi, ar ne?
Parašyta, kad galima tik su leidimais.
Ši gatvė nepravažiuojama.
Geros dienos.
Kai čia pasistatot,
gyventojai negali privažiuot prie namų!
Tie kiti su baltais furgonais taip nesielgia.
Bėdų kyla tik su jumis – rudaisiais.
Turiu galvoj ne odos spalvą!
Klausau.
-Sveiki. Girdit mane? -Taip.
-Čia Siuzana. -Kokia Siuzana?
Turiu puikių naujienų dėl jūsų sveikatos draudimo.
Na jau ne! Robotas, robotas, robotas!
Į ką turiu kreiptis, kad atjungtų šitą numerį?
Į sąskaitų skyrių.
Sujungsit ar paspausti skaičiuką?
Klausausi šios melodijos 7 minutes.
Apgailestauju.
Noriu, kad atjungtumėt elektrą.
-Persikraustot? -Nutraukiu sutartį.
A-N-D-E-R-S-O-N-A-S.
Kodėl negalit grąžinti pinigų už šias 6 dienas?
O-T-O.
A, tokia tvarka.
Na, jei jau 6 dienas mokėsiu už dujas,
tai 6 dienas dujas ir naudosiu.
Tuomet baigėm.
Idiotai.
Gerai...
Važiuok. Stabdyk. Dar.
Gerai. Sustok.
Dabar atgal. Tu aklojoj zonoj. Pasitelk Galią.
Tu ant šaligatvio.
Gerai.
Atgal, atgal, atgal.
Važiuok.
Sustok.
Mėšlas.
Kokį velnią jis čia daro?
Būtent! Aš irgi sakau tą patį.
Čia važinėti negalima.
Jums panašu, kad aš už vairo?
Čia negalima važinėti be leidimo.
Leidimą turim. Štai. Matot?
Kodėl jis jūsų kišenėje?
Nes vairuoju aš.
Mes išsinuomojom čia butą.
206-ą.
Tai nereiškia,
kad galit privaryt priekabą prie durų.
Ne, ne. Bandžiau lygiagrečiai prisiparkuot.
Lygiagrečiai kam?
Taigi. Nelabai pavyko.
Pabandysiu dar kartą.
Dieve šventas.
Gerai.
Taip. Gerai.
Važiuok atbulas.
Dar.
Šįkart pavyks.
-Į kitą pusę. -Pamažu.
Taip.
-Po truputį. -Gerai.
Ne. Ne. Ne!
Ne! Stokit! Stokit!
Sustokit. Išlipkit.
-Nagi. -Atsiprašau.
Suaugę žmonės,
o nemoka pastatyt priekabos.
Šuo su viena letena
ir katarakta – net tas vairuotų geriau.
Dar ir automatas. Duokit raktelius.
Jie puodelio laikiklyje.
Čia reikia paspaust mygtuką.
Žinojau.
Kas čia dabar?
Parkavimo davikliai.
Priekaba per arti automobilio,
todėl ir pypsi. Bet...
Ką gi.
Labas.
Kuo tu vardu?
-Oto. -Oto?
Oto. O-T-O.
Aš Ebė, O-T-O.
O aš Luna.
Malonu susipažinti.
Neblogai, ką?
Iš pirmo karto.
-Tobulai! -Ačiū, pone.
Tas, kuriam reikia parkavimo daviklių,
išvis neturėtų vairuot.
Netgi naudotis radiju.
Aš irgi taip sakau.
Leidimas turi būt ant veidrodėlio,
o ne kišenėje!
-Aišku. -Supratom.
-Viso! Ačiū! -Ačiū. Jūs labai malonus.
Idiotas.
Pasiruošusios?
Na štai.
Gerai.
Pasiimkit daiktus.
Nagi.
Mieloji, pasiimk daiktus.
„MEISTRAS IR MARGARITA“
Kiek laisvų lentynų liko?
Trys.
-Kiek dar turi dėžių su knygom? -7 ar 8.
„Pastatysiu dar vieną knygų spintą.“
Pastatysiu dar vieną knygų spintą.
-Sveiki. -Labas.
Oto, ar ne?
Oto.
Taip ir sakiau. Ne taip?
Nesvarbu. Aš Oto. O-T-O.
-Oto. -Oto.
Oto. Iš abiejų pusių išeina tas pats.
-Oto. -Oto, Mari.
Retai girdimas vardas.
Aš girdžiu dažnai.
Jei trukdom, galim grįžti vėliau.
Ko jums reikia?
Atnešiau jums maisto.
Kodėl?
Nes atrodėt išalkęs.
Todėl ir esam tokia puiki pora.
Ji mėgsta gaminti, o aš mėgstu valgyti.
Tiesiog norėjom...
Norėjom deramai prisistatyti,
nes juk būsim kaimynai.
-Taigi... -Aišku. Viso.
Aš Marisol.
O aš – Tomis.
Oto.
Jūs visada toks nedraugiškas?
Nesu nedraugiškas.
-Esat. -Nesu.
-Truputėlį. -Ne.
Ne? Gerai jau.
Kur jau jūs nedraugiškas.
Kiekvienas jūsų žodis pilnas meilės.
Skanaus.
Kas čia?
Neišpilkit padažo.
Čia pollo con mole. Labai skanu.
Toks meksikietiškas patiekalas. Aš meksikietė.
Na, gimiau Salvadore. Mano tėtis iš ten.
Bet mama meksikietė, taigi iš pradžių gyvenom Meksikoj...
O jūs?
Aš IT konsultantas.
Aš iš Anahaimo.
-Iš Anahaimo. -Iš Anahaimo. Taip.
Šiaip iš El Paso.
Ką gi. Turiu reikalų.
Pone Oto,
gal netyčia turit paskolinti Alvino raktą?
Aleno?
Ne. Alvino.
-Tai Aleno raktas. -Aleno.
Juk Aleno, tiesa?
Alvino.
Tik ir girdžiu: „Alvino, Alvino.“
Mieloji, sakoma „Alvino“.
Taip vadina visi mano pažįstami.
Vadinasi, visi klysta.
-Nori paguglint? -Viešpatie.
Pirmyn. Paieškok vikipedijoj.
Duok telefoną.
Naudok savo.
Kokio dydžio reikia?
Įprasto.
Imkit visą rinkinį.
-Ačiū. -Dėkui.
Jau eisim. Sakėt, kad turit reikalų.
O tau ko reikia?
Tikras gražuolis, ar ne?
„Chevrolet“ variklis.
Patikimas.
Šiais laikais mažai kas patikima.
Tėti, čia Oto.
Užteks, mielasis.
DVI PUOKŠTĖS UŽ 8 DOLERIUS
Dvi už 8 dolerius?
Gal man reikėtų palįst po automobiliu.
Tada tikrai numirčiau.
Nupirkau tavo mėgstamų gėlių.
Rožinių.
Buvo akcija.
Dvi puokštės už 8 dolerius.
Atleisk, kad susivėlinau atnešti.
Mane išblaškė.
Turim naujus kaimynus.
Vyras – tikras mulkis.
Neatskiria Aleno rakto nuo burunduko Alvino.
Aišku, kad nuomojasi.
Vengia įsipareigojimų.
SONJA
Žinau, žinau. Gal pirkti dar neturi galimybės.
Bet ką darys, kai tie nekilnojamojo turto agentai
nuspręs vietoj jų namo
pristatyti dar daugiau butų?
Nes taip tikrai nutiks.
Jie jau dabar apvažinėja vartus ir laksto per žolę.
„Dye & Merika“.
Koks idiotas sugalvojo tokį pavadinimą?
Skamba kaip „mirštanti Amerika“.
Na, taip ir yra.
Nebenusipirksi nė padoraus įsukamo kablio
ar virvės centimetrais.
Kai tavęs nebėra, viskas blogai.
Kitas.
Jums hipertrofinė kardiomiopatija.
Tai paveldima širdies...
Žinau.
Šia liga sirgo tėtis.
Neabejoju, kad gyvensit ilgai,
bet kariuomenėje tarnauti negalėsit.
Kitas.
Bilietą į Pitsbergą.
Bus 1,10.
Ačiū.
Praleiskit.
Pametėt knygą!
Panele, pametėt knygą!
Ar čia mano knyga?
Ką?..
Taip.
Ji iškrito, tad aš...
„MEISTRAS IR MARGARITA“
Labai jums ačiū.
Jau įpusėjau. Būtų apmaudu nesužinot pabaigos.
Štai. Prisėskit.
Aš Sonja.
Oto. Mane pavadino tėčio garbei.
Kaip tik važiuoju pas savąjį.
Lankau jį ketvirtadieniais.
Dažnai važiuojat šiuo traukiniu?
Ne. Atvykau į kariuomenės sveikatos patikrą.
Dieve.
Turbūt baisu nežinoti, kas laukia.
Kada išvykstat?
Aš...
Dar negreit.
Prašyčiau bilietus.
Ačiū.
Dėkui.
Įlipot ne į tą traukinį.
Čia bilietas į rytus.
Turbūt...
Išlipsiu kitoje stotyje.
Kiek kainuos?
1,75.
Čia vienas...
Štai. Turiu šiek tiek smulkių.
Ačiū.
Prašom. Geros dienos.
Liko 25 centai.
Moneta 1964-ųjų.
Gryno sidabro.
Tuomet pasilikit. Gal neša laimę.
Tikrai neša.
AČIŪ. MAISTAS BUVO ĮDOMUS.
Sveikas, Oto! Ne per vėlai pradėjai rytinę rutiną?
Ne.
Ar neturėtum būt darbe?
Ne.
Puiku. Tai gal užsuksi pietų?
Pietų?
Taip.
Na jau ne.
Bus kiaulienos nugarinė, jei persigalvotum!
Ne, ne, ne.
Atsiprašau!
Tai jūsų darbas.
Čia privati gatvė. Vartai skirti riboti eismą,
o ne juos apvažinėti ir gadinti veją.
Pričiupot. Aš iš „Dye & Merika“ agentūros.
Iškviesiu prižiūrėtoją, kad sutvarkytų.
Atrodys kaip nauja. O dabar geros dienos.
Taisyklės yra ne šiaip sau.
Žinau jūsų kėslus.
Kaip pasakysit, pone Andersonai.
Ir toliau būkit toks atsakingas!
Dink, bjaurybe!
Taip.
Nešdinkis!
Sviesi dar nors vieną akmenį –
nuspirsiu tą žiurkiuką už namo.
Mėtau ne į jūsų namus. Tas bjaurybė įdrėskė Princui.
Aš jį nudėsiu.
Nieko panašaus.
O kas jums darbo? Jis laukinis.
Tik nešioja ligas.
Kaip ir tu, bet į tave akmenų nemėtau.
Endi.
-Ką? -Girdėjai, ką jis sakė?
Ir jis taip visada.
Bėk, kol turi progą.
Nesu tavo draugas.
Agentūra žadėjo perkelti senukus į pensioną.
Galėtų pasiskubint!
Sveiki!
Kas šįkart?
Norėjau grąžinti raktus.
Radau tą, kuris buvo pridėtas prie baldų.
Sveikinu.
Iškepiau jums salpores de arroz.
Čia irgi kažkokia vištiena?
Ne. Čia salvadorietiški sausainiai. Mano tėtis labai juos mėgo.
Labai gardūs. Jums patiks.
Taip. Nes aš kepiau.
Beje, gal turit paskolinti kopėčias?
Užsikirto langas.
O tai kam kopėčios?
Nes jis antram aukšte.
Neatsidaro.
Bandysit atidaryti iš lauko?
Taip.
Pasiimsiu paltą.
Ačiū.
Atrodo, kad mojuoja.
Įkišiu ranką.
-Kaip gerai. -Anita.
Nenoriu trukdyt, bet mano namuose neveikia šildymas.
Gal užmestum akį?
Nuorink radiatorius.
Kaip tai padaryti?
Nuorinimo būdu.
Oto, nebūkit toks nemandagus.
Ir nesu.
Kartais sunku suprasti.
Taigi.
Beje, mes jūsų naujieji kaimynai iš 206-o.
-Aš Marisol. -Tomis.
-Sveiki atvykę. -Malonu susipažint.
Aš Anita.
Anksčiau šildymu rūpindavosi mano vyras Rubenas,
bet žinojom, kad ateis diena,
kai jis nebegalės užsiimti tokiais dalykais.
Jam derėjo apie tai pagalvoti prieš imantis savo gudraus ėjimo.
Tai buvo seniai.
Apie ką jūs?
Tai buvo nesusipratimas.
Ne. Gudrus ėjimas.
Oto, o gal galėtumėt nuporinti Anitos radiatorius?
Ne. Nes reikia ne nuporinti,
o nuorinti.
-Pažiūrėk, kokia rampa. -Ji Sonjos.
-Būtų mums pravertusi. -Padėkit.
Padėkit! Kas leido imti?!
-Atsiprašau. -Eikit iš čia.
Pasiimkit kopėčias ir keliaukit.
-Kaip liepsit. -Ačiū.
-Atsargiai.
Gerai...
-Ačiū! -Ačiū!
Ką tu čia veiki?
Kaip čia įlindai?
Škac! Nešdinkis.
Nešdinkis, sakau.
Nagi.
Paleisk!
Paleisk.
Jei įdrėksi – įkąsiu.
Taip tau ir reikia.
Kvailas katinas.
-Labas, Oto! -Labas, Oto!
O-T-O.
Oto.
Rugpjūtį paskolinau tau laistymo žarną.
Jei grąžinsi, nuorinsiu radiatorius.
Užeik.
Naujieji kaimynai atrodo visai malonūs, ar ne?
Labai.
Gali būti, kad čia įsikels daugiau naujų žmonių.
Brokeriai vis aiškina,
kad turim išsikraustyti.
Nesąmonė.
Juk namas priklauso jums.
Aš irgi taip sakiau.
Bet jie kalbėjosi su mūsų sūnum Krisu.
Anot jo, aš nebegaliu deramai pasirūpinti Rubenu,
taigi jį reikia perkelti į slaugos namus,
o mane – į senelių namus.
Krisas nieko neišmano. Jis idiotas.
Jie negali tavęs priversti.
Ar jis bent suvokia, kad čia esam?
Žinoma.
Nesileisk apkvailinamas.
Jis vis dar ten.
Paieškosiu tavo žarnos.
Mūsų rajonas eina šuniui ant uodegos.
Nebeliko net namų savininkų bendrijos.
Nebėra, kas prižiūrėtų tvarką.
Ji rūpėjo tik mums.
Jeigu ką, tau dar neatleidau.
Nemaniau, kad taip greit pasiligosi.
O dabar
jie griauna viską, ką mes taip ilgai kūrėm.
Aš vis dar čia, o mus jau bando ištrinti.
Tikrai neliksiu stebėt.
Aš išvykstu.
Su visam.
Anita, pietausim?
-Paruošiau ir kukurūzų su sviestu. -Ačiū.
Ačiū, Oto. Atleisk, kad taip ilgai negrąžinau.
Gal liksi pietų?
Anita iškepė nugarinės.
Ne. Turiu reikalų.
Rubenai, ką darai?
-Paleisk. -Ką darai?
-Paleisk. -Rubenai.
-Liepiau... -Ką darai?
...paleist.
Vaje.
Pabandyk atidaryt iš vidaus.
Aukštis didesnis, nei atrodė.
Sukasi galva.
Regis, abiem teks palaukti kito.
Oto.
Pavadintas tėčio garbei.
Tu prisimeni.
Vėl atvykai į kariuomenės centrą?
Ne. Norėjau grąžinti pinigus už bilietą.
O gal geriau pakviesk mane vakarienės?
Einam?
Taip.
Tu...
...15 minučių vėluoji.
Tikrai?
Kokie dalykai tave domina?
Kaip suprast?
Kam jauti aistrą?
Mašinoms ir varikliams.
Man patinka žinoti, kaip viskas veikia.
Kam skirta kiekviena detalė.
Viskas sudėtingiau, nei žmonės mano.
Karbiuratorius turi tiksliai sumaišyti kurą ir orą,
o žvakė turi uždegti mišinį,
kad stūmoklis, trauklės ir varantysis velenas...
Kur tiek išmokai apie automobilius?
Iš tėčio.
Tik apie tai ir tekalbėdavom. Jis buvo geras tėtis.
Patikimas.
Jis mirė.
Prieš du mėnesius.
Staiga.
Užjaučiu.
O kaip tavo mama?
Menkai ją prisimenu.
Pamenu tik tai, kaip jaučiausi jai išėjus.
Kodėl neužsisakei pagrindinio patiekalo?
Pavalgiau namie.
Kodėl?
Kad galėtum užsisakyti ką panorėjusi.
Melavau tau.
Atleisk.
Nesu kariškis. Neišlaikiau fizinio vertinimo.
Jei būčiau išlaikęs, bent jau turėčiau darbą.
Bet neturiu.
Nežinau, ką darysiu.
Turėčiau eiti.
Oto!
Ateinu!
Ko reikia?
-Ką čia veikiat? -Ką jūs čia veikiat?
-Ieškau jūsų. -Radot.
Ar galit nuvežti mane į ligoninę?
Tomis nukrito nuo kopėčių, jį išsivežė greitoji.
Kodėl nevažiuojat tuo savo importiniu skrudintuvu?
Neturiu pažymėjimo.
-Kiek jums metų? -30.
Ir neturit vairuotojo pažymėjimo?
Turiu mokinio leidimą.
Taip ir nepriėjau iki kitų žingsnių.
Buvo likęs tik vienas!
Prašau!
Susikaupkit! Negirdit, ką sakau!
Tomis ligoninėje. Nežinau – gal jis jau vaduojasi mirtimi.
Tai nuvešit ar priversit važiuoti autobusu?
-Nuvešiu. -Ačiū.
Ar buvo taip sunku?
Kur einat?
Pasiimt vaikus!
Vaikus?
Pakelk mane!
Bum! Ne! Ne!
Taukšt, taukšt!
Ar šios lėlės –
kažkokie superdidvyriai?
Čia imtynininkai.
-Imtynininkai... -Radau pono Meškino knygelę!
Matau.
Ji nori, kad paskaitytumėt.
Būtent.
„Kur tu, mano Meškiuk?“
„Kur tu, mano Meškiuk?“ – klausia ponas Meškinas.
„Kurgi dingo mano vaikelis?“
Turi kalbėti kaip meška.
Meškos nekalba.
Šita kalba.
„Kurgi dingo mano vaikelis?“
„Ar tu ten, tame medyje, Meškiuk?“
Dabar pelėda!
„Be manęs ir mano pelėdžiuko čia daugiau nieko nėra.“
„Ar tu ten, įsirausęs po žeme, Meškiuk?“
Aš ne meškiukas.
Aš Bepas!
Labas, Bepai!
-Norit pamatyti triuką? -Taip!
Tiesą sakant, aš joms skaičiau.
„Tiesą sakant, aš joms skaičiau“ – suurzgė ponas Meškinas.
Ar paskolintumėt man monetą?
Paskolink! Prašau!
Labai, labai prašom.
Taip!
Noriu ją atgauti.
Žinoma.
Kostiumas net ne jo, o ligoninės.
Žmogui teks sumokėti.
Bepas neša laimę. Jis – ligoninės savanoris.
Oto, ką jūs padarėt?
Nieko.
Senelis Oto trenkė klounui.
-Netiesa. -Tiesa.
Senelis imtynininkas!
Taip!
Tai klouno kaltė.
Kur moneta?
Štai.
Papūskit.
Oho! Štai kur ji!
Kaip tai padarei?
Čia magija.
Ačiū.
Stebuklingos jums dienos!
-Ate! -Iki, Bepai!
-Ačiū! -Palauk.
Čia ne mano moneta.
Ji išlindo iš jūsų ausies, taigi problema jūsų.
Ne. Čia ne mano moneta.
„Ne. Čia ne jūsų moneta.“
Juk sakiau, kad norėsiu atgauti savo monetą.
-Norit dolerio? -Tu jas sukeitei.
-Senas triukas. -Davei man kitą.
Ar Oto paklius į bėdą?
-Čia eilinė moneta. -Ne.
-Šita varinė. -Niekas farų nekvies.
-Daviau 64-ųjų monetą! Noriu ją atgauti! -Nusiraminkit.
-Kur ji? Kažkur įsikišot. -Man reikia pagalbos!
-129. Užpultas klounas. -Kur moneta?
Paleiskite klouną! Pone!
Štai! 64-ųjų.
Kur mano žaislas?
Kuprinėj.
Čia milijonas kišenėlių.
Kas?
Mano tėtis irgi taip šypsodavosi.
Aš nesišypsau.
Būtent.
Negalima negražiai elgtis su klounais.
-Ar Alvino Raktas ateis? -Žiūrėkit!
-Sveiki! -Ten tėtis!
Privažiuokit arčiau.
Oto!
-Ačiū, kad parvežėt. -Ate, seneli imtynininke!
-Ačiū, Oto. -Gero vakaro.
-Ate! -Dar kartą dėkui.
Viso.
Gerai, damos.
-Einam. -Greičiau!
Tavo koja atrodo kaip roboto!
Oto!
O, Dieve. Jis negyvas?
Turbūt tiesiog miega.
Oto, prašau. Paimkit jį.
Kodėl negalit pati?
Nes laukiuosi. Galiu pasigaut toksoplazmozę.
Pats atsigulė, pats ir atsikels.
Kodėl jūs toks?
Nesutariu su katėm.
Sveiki! Kas vyksta?
Džimi! Džimi, žiūrėk.
O, ne!
Reikia tave sušildyt!
Tik atsargiai.
Vajetau.
Laikau tave.
-Jis ledinis. -Dievuliau.
Kur einam?
Ne. Užsikrėsiu. Pas Oto.
Gerai. Dabar tu saugus.
Oto, atidarykit duris.
Viskas gerai, mažyli.
-Tu atsigausi. -Vargšelis.
Tau viskas gerai.
-Pridrėbsi sniego. -Atsiprašau.
Jėzau, kaip čia šalta.
Gal suvyniokim į šitą?
Ne. Ne.
Nelieskit palto.
-Tada atneškit antklodę. -Katinui?
Nieko. Aš sušildysiu.
Ką čia darai?
Kūno šiluma daro stebuklus, o aš turiu ir kūno, ir šilumos.
Įjungsiu orkaitę.
Nekišit to katino į mano orkaitę!
Tik noriu sušildyti namus.
Kokie žemi stalviršiai. Kas gamino?
Pats padariau. Savo žmonai Sonjai.
Ji irgi žemo ūgio?
Sonja mirė.
Ji labai skaniai gamino.
Nuolat čia valgydavau.
Apgailestauju.
Gal jau išeitumėt? Turiu reikalų.
Buvo smagu pasimatyti.
Beje, kam liks katinas?
Tau.
Ką gi.
Dabar paklausk deramai.
Labai graži ceremonija.
Mirštu iš bado.
1978-ŲJŲ INŽINIERIŲ LAIDA
Parodyk.
INŽINERIJOS MOKYKLA
„Valdyba patvirtina, kad Oto Andersonas
išlaikė visus reikiamus egzaminus bakalauro laipsniui įgyti.“
Ar norėtum...
...susituokti?
-Nes jei taip... -Atsisuk.
Dabar paklausk deramai.
Ar...
Ar tekėsi už manęs?
Taip.
Taip!
Taip.
Taip! Taip!
O, Dieve!
Kvieskit greitąją!
Jis nukrito!
-Kas nors padėkit! -Filmuok!
Dėl Dievo meilės.
-Darykit ką nors! -Žmogus nukrito!
Patraukit jį nuo bėgių.
Gali atsistot?
Turi atsistot! Nagi! Stokis!
Tai gal kas nors padėsit?!
Nagi.
Filmuok.
Viską filmuoju.
Pritrauk veidą.
Papasakok, kas nutiko.
Važiavom į muziejų...
Pažiūrėk į mane.
Pasisveikink.
Įkvėpk.
Duok ranką.
Duokit ranką.
Duokit ranką!
Išprotėjot? Galėjot žūti.
Jūs išgelbėjot jam gyvybę.
Jis išgelbėjo tą vyruką.
Nerealu.
-Nepamirškit mūsų pasekti. -Sekit mus.
Bandot mirtinai išgąsdint?
Žiūrėkit.
Ebė užsimanė nupiešti savo naująjį kaimyną.
Perdavė piešinį jums.
Čia jūs.
Ji visada piešia jus spalvotai.
Kaip tai „visada“?
Man kilo puiki mintis.
Pamokykit mane vairuot.
Ne.
Na jau ne.
Neturiu laiko.
Už kurą sumokėčiau.
Štai kur jūs. Visur jūsų ieškojau.
Sveikas, Džimi. Ką čia turi?
-Ten katinas? -Taip.
Jėzau! Ramiau.
Jam nepatinka būti dėžėj.
Tai išleisk.
Gerai. Nepyk, kačiuk.
Tu čia ką, išsivedei jį pasivaikščiot?
Norėjau grąžint. Pamiršau, kad aš alergiškas.
Tad...
-Vargeli... -Taigi.
Dėjau avižinių dribsnių kompresą, bet nepadėjo.
Einam. Tomis turi vaistų.
-Pernai rado širšių lizdą. -Tikrai?
-Nenoriu trukdyt. -Nesikasyk.
Bet man labai norisi.
O kaip katinas?
Dabar jis tavo.
Mylėk.
Lipk į dėžę.
Atleisk, kad dar neprisijungiau.
Pasirodo, ne taip ir lengva...
Žiūrėk, kas atsikraustė.
Aš turiu katiną.
Sugalvosiu, ką su juo daryti,
ir tada jau tikrai prisijungsiu.
Pasiilgau tavęs.
Na jau ne.
Neužleisiu tau savo lovos.
Tavo lova čia.
O gal mieliau miegotum sniege?
Nes galiu suorganizuot.
Būsi geriausias tėtis pasaulyje.
Ei! Ei!
Kas yra?
Štai kam tau reikalingas dviratis?
Taip. Toks mano darbas.
Būti padavėju ir pilti kurą – štai kur darbas.
Vakarais dirbu picerijoj, o savaitgaliais – dėvėtų rūbų parduotuvėj.
Jūs ponas Andersonas, ar ne?
Ateidavot į mokyklos renginius.
Kada tai buvo?
Ponia Anderson buvo mano mokytoja.
Ji vienintelė nesielgė su manim kaip su išsigimėliu,
nes esu translytis.
Ji pirmoji pradėjo vadinti mane naujuoju vardu.
Liepė ir kitiems mokytojams.
Man tai labai padėjo.
Daugiau skrajučių čia nepaliksiu.
Kuo tu vardu?
-Malkolmas. -Malkolmas.
Aš Oto.
Malonu susipažinti, Oto.
Oto, geros naujienos.
Endis moko mane vairuot.
Ne ta kelio puse.
-Ačiū. -Niekis.
-Ką gi. -Puiku.
-Viso! -Iki!
Junk parkavimo režimą!
Ne tas režimas! Čia juk automatas!
Sustojus reikia įjungti parkavimo režimą.
Ką?
Viso!
-Gelbėk! -Ateinu!
Aš išgelbėsiu princesę!
-Tuoj! -Oto!
Atėjo Oto! Mama iškepė sausainių!
Sveikas. Prašom.
Negaliu žiūrėt, kaip idiotas moko kitą idiotą vairuot.
Renkis. Mokysimės vairuot.
Ką?
Pamokysit mane vairuot? Rimtai?
Ačiū!
Ačiū.
Tuoj ateisiu!
Jūs labai malonus. Ačiū.
Aš irgi kartą bandžiau.
Mergaitės!
Iki, Oto!
-Mama eina pasivažinėt. -Būk atsargi.
-Ate, mama! -Iki, mieloji.
Pasilinksminkit!
Iki, mama!
Puiku.
Suaugusieji išėjo. Varom!
Oto, gal galim važiuot mūsų mašina?
Esu vairavusi tik automatą.
Ne.
Išmokysiu vairuot tinkamai. Lipk.
Priekyje raudona. Reikės sustoti.
Pirmiausia sankaba, taip?
Sankaba, tada stabdis.
-Tai stabdis ar sankaba? -Sankabą laikyk įmynusi.
Stabdis, tada sankaba.
Sankaba, tada stabdis.
Stabdyk.
Nešaukit ant manęs.
Nešaukiu.
Sankaba įminta!
Dabar reikia sustot.
Sankaba ir stabdis. Stabdyk.
Mašina sustojo. Neatsitrenk. Stabdyk!
Gerai. Paleisk.
Dieve šventas.
Stabdis.
Sankaba, tada stabdis.
Aš visiška nevykėlė.
-Visiška. -Dar mokais.
Vos neatsitrenkiau. Tarpelis va toks.
Nieko. Ten hibridas.
Aišku.
-Atstumas geras. -Mes labai arti.
-Nesvarbu. -Gal pavažiuot atgal?
Palaukim žalio signalo.
Na štai. Įmink sankabą
ir spustelėk greičio pedalą.
Tada lėtai atleisk sankabą...
Žalia!
Įmink sankabą, įjunk bėgį... Raktelio sukt nereikia.
-Važiuok! -Tiesiog...
-Dieve. -Paspausk...
Atleisk sankabą ir spustelėk greičio pedalą.
Negaliu.
-Tik tiek. -Negaliu.
Oto, nereikia.
Šūdas.
Kas tau negerai?
Ji mokosi vairuoti.
Tau ką – nereikėjo mokytis?
Ramiau, tėvuk.
Joks aš tau tėvukas! Kalės vaikas!
Jei dar kartą pyptelėsi,
tai bus paskutinis tavo veiksmas.
Aišku?
Po galais.
Dabar paklausyk.
Pagimdei du vaikus. Pakeliui trečias.
Atvykai čia iš labai tolimos šalies.
Išmokai naują kalbą,
įgijai išsilavinimą, susiradai mulkį vyrą
ir esi šeimos ramstis.
Vairuot tikrai išmoksi.
Pasaulyje pilna visiškų idiotų,
kurie kažkaip sugebėjo išmokt,
o tu tokia nesi.
Taigi...
sankaba,
bėgis,
greičio pedalas.
Važiuok.
Puikiai.
Štai laisva vieta. Sustok lygiagrečiai tam automobiliui.
Važiuok atgal tol, kol jo bamperis susilygins su tavo veidrodėliu.
Ištiesink vairą.
Dabar atbulyn iki kelkraščio.
-Užvažiavai. -Tik truputį.
Ir sustok.
Įjunk laisvą.
Užtrauk rankinį.
Užgesink.
Viskas?
Viskas.
Mes pačiu laiku.
Laikau.
Čia semlos –
švediški eklerai.
Valgyti nepatogu,
bet paragaukim.
Prispausk pirštu.
Kaip radot šią kepyklėlę?
Ją mėgo Sonja.
Ateidavom čia kiekvieną šeštadienį 13 val.
Ką darydavot po to?
14 val. važiuodavom namo.
Aš eidavau plauti mašiną,
o ji tikrindavo namų darbus, gamindavo ir skaitydavo.
Kokias knygas?
Jos stiliaus.
Bandžiau kelias skaityti, bet...
Tiesiog...
Tiesiog nemėgstu skaityti.
Jos draugai sakydavo, kad esam kaip diena ir naktis.
Iki Sonjos mano gyvenimas buvo juodai baltas.
Ji įnešė spalvų.
Ji man būtų patikusi.
Sonja buvo stipri asmenybė.
Įtikino mokyklą įkurti programą vaikams,
kuriems reikia pagalbos.
Vieni turėjo sunkumų namie, kiti jautė įtampą būdami tarp žmonių.
Sonja juos taip pakeisdavo, kad šie imdavo cituoti Šekspyrą.
Anądien sutikau
vieną jos mokinį.
Malkolmą.
-Atnešiu dar grietinėlės. -Gerai.
Kai atsikraustėm, sutarėm kuo puikiausiai.
Buvo tobula.
Sveiki atvykę.
-Labas. Aš Sonja. -Anita.
Sonja ir Anita tapo geriausiomis draugėmis.
Mano ir Rubeno požiūriai sutapdavo.
Nelakstyk!
Dažniausiai.
Idiotas.
Bet žmonės keičiasi.
Arba ne.
Visko nutinka. Draugai nutolsta,
atsitveria sienomis, įsižeidžia.
Kas ten žino kodėl.
Gal visus išvarė iš proto statybos.
Ant tos kalvos augo medžiai.
Todėl rajonas ir vadinasi Beržų giraite.
Bet prasidėjus statyboms beržai buvo iškirsti.
Jie nė nesuvokė, ką darantys,
kol aš ir Rubenas pasakėm.
Tai buvo prieš tą gudrųjį ėjimą?
Taip. Tada dar buvom draugai.
Paskui pradėjom matyti tik skirtumus.
Po kelių metų jų sūnus Krisas įsidarbino Japonijoje.
Taip ir nebuvo grįžęs aplankyti tėvų.
Rubenas niekada su juo nesutarė.
Tada nutariau užkasti karo kirvį.
Rubenai!
Sveikas.
Šį viskį kadaise padovanojo Sonja.
Taip ir neradau progos išgerti.
Pamaniau, kad galėtume atversti naują lapą.
Nori apžiūrėt mano naująjį automobilį?
Žinoma.
Naujas modelis.
Ką tik iš gamyklos.
Štai.
„Toyota“?
Nusipirkai „Toyota“.
„Celica GT“ pakeliamu stogu.
Penkių pavarų automatas.
Laikai keičiasi – turim keistis ir mes.
Oto!
Nežinau, kas jam nutiko, bet tada supratau, kad viskas baigta.
Reikia pastovėt už savo įsitikinimus –
net jeigu tai nelemtas „Ford“.
Ar judu su Sonja norėjot vaikų?
Jau dvi.
Taip.
Gerai.
Gal šįvakar galėtumėt mums pagelbėti?
Aš ir Tomis norėtume pavakarieniauti dviese,
kol dar negimė kūdikis.
Tikrai nebūsiu jūsų vairuotojas.
Aišku, kad ne. Važiuosim taksi.
O tai aš kam reikalingas?
Mama, aš jo neėmiau!
Paėmei! Atiduok!
-Pirmiau pagauk! -Mergaitės, prašau.
Turit išmokti dalintis!
Tai prasta mintis.
Nekvailiokit. Bus smagu.
Nepamirškit, kad 21 val. Ebė jau turi būti lovoje.
Viskas aišku?
Signalizacijos kodas – 4491.
Įjungsiu tik duris.
Klausot?
Jei norėsit išeiti, paspauskit mygtuką.
Signalizacija išsijungs.
Aš niekur neisiu.
Suprantama.
Na, dėl visa ko.
-Gražiai elkitės, gerai? -Gerai!
Šokoladinio pieno nėra.
Reikia sumaišyti su sirupu. Tik nedaug, nes tada ji neužmigs.
Duok pieną.
Kas čia?
Prakeikta niekam tikusi indaplovė.
Tėtis norėjo išmesti ją pro langą,
bet mama sakė, kad jam uždrausta juos atidarinėt.
Galva.
Cabeza.
-Cabeza. -Cabeza.
Gerai.
Akys.
Ojos.
-Ojos. -Ojos.
Gerai.
Ranka. Brazo.
Gerai.
Nemanau, kad tai gera mintis.
Kodėl?
Nes niekas neįveiks imtynininko.
Senelis imtynininkas!
Gelbėkit!
Jis pats pradėjo!
-Pasiruošusi? -Še tau!
Še tau! Karatė kirtis!
ANDŲ UNIVERSITETAS MARISOL MENDES
KALIFORNIJOS UNIVERSITETAS MARISOL MENDES
Kaip tylu.
Sveikučiai.
Sveiki.
Labas.
Ji jau miegojo.
Kaip sekėsi?
-Gerai. -Šiandien puikiai padirbėjai, Oto.
Pasiplekšnok sau per petį.
-Ačiū, Oto. -Aha.
Išeikite.
Labos nakties.
Ką gi.
Kaip jam pavyko?
-Labas, Oto. -Malkolmai.
Negirdi, kaip keičiant pavaras barška grandinė?
-Dviratis jau senas. -Nekaltink dviračio.
Tereikia sutvarkyt perjungiklį.
-Ką tokį? -Perjungiklį.
Atsiprašau!
-Aš Šerė Kenzi. -Sveika.
Socialinių tinklų žurnalistė.
Ieškau Oto Andersono.
Tikrai to norit?
Geras. Nerealu.
Jeigu juo rūpinsies – tarnaus ilgai.
Štai. Pasilik.
Ačiū.
Negaliu patikėt, kad padedu tau mėtyt ant vejų šiukšles.
Dviejų darbų neužtenka?
Taupau mašinai.
-Tikrai? -Taip.
Kokiai?
„Volkswagen“.
Panele, užstojot garažą.
Ponas Andersonas? Aš Šerė Kenzi –
socialinių tinklų žurnalistė. Aš...
Kas čia?
Kuriu reportažų seriją „Didvyriai tarp mūsų“.
Traukinių stotyje pasielgėt herojiškai.
Išgelbėjot gyvybę.
Aš ne tas, kurio ieškot.
Tikrai tas. Daug kartų žiūrėjau vaizdo įrašą.
-Čia tikrai jūs. -Įrašą?
Nematėt?
Vienas iš keleivių pasidalino juo internete.
Kažkoks komentatorius jus atpažino. Taip jus ir radau.
Įrašas sulaukė milijono peržiūrų.
Milijono?
Kodėl žmonės kiša nosį į kitų reikalus?
Nes tokios istorijos įkvepia.
Jei skirtumėt man kelias minutes...
Ne. Turiu reikalų.
Jūsų išgelbėtas vyras perdavė jums vaizdo žinutę.
Parodysiu.
-Oto! -Tuoj surasiu.
Labas rytas.
Pasiruošęs vairavimo pamokai?
-Dabar negaliu. -Ne?
Ei! Aš vis dar čia!
-Juk neužrakinau. -Ei!
Pasuk rankeną ir atsidarys.
Nemoki atidaryt durų?
Idiotė.
Oto! Čia aš!
Jos nebėra.
Ir gerai. Dar turiu darbų.
„Socialinių tinklų žurnalistė?“
Ką tai išvis reiškia?
Krūva mulkių filmuoja save.
Uždarydamas ją garaže
puikiai susitvarkėt su situacija.
Labai gera strategija.
Šaunuolis.
Jūs labai mums padėjot,
-taigi noriu atsilyginti. -Man nieko nereik.
Maistas gal būtų visai neprošal?
-Tie sausainiai... -Salpores?
Jie visai nieko.
Dar pagalvojau,
kad galėčiau sutvarkyti jūsų namus
ir sudėti į dėžes Sonjos paltus ir batus.
Nebūtina.
Bet tai padėtų judėti į priekį.
Nenoriu judėti į priekį.
Ji visada bus šalia,
bet jūs vis dar čia.
Užteks.
Mirus tėčiui, mano mama liovėsi gyventi.
-Lyg... -Nutilk!
-Nutilk. -Gerai! Nereikia rėkti.
Kodėl žmonės kiša nosį į kitų reikalus? Idiotai.
Trukdo kiekvienam žingsny.
Kuo daugiau tauška, tuo toliau nustumia jos balso prisiminimą.
Nenoriu ištrinti Sonjos iš savo gyvenimo.
Ji man buvo viskas.
Prieš ją buvo tuštuma ir po jos liko tuštuma!
Esu aš.
Kalės vaikas!
Na jau ne.
Stok. Sustok!
Čia tu neuždarei vartų? Tavo darbas, ar ne?
Tie vartai rūpi tik jums.
Man rūpi taisyklės.
Žinau. Apie jus žinau viską.
Biure guli štai tokio storumo jūsų byla.
Žinau apie jūsų žmoną ir kad visus kaltinat dėl...
Užsičiaupk.
Daugiau nė žodžio.
Nusiraminkit. Nenorėjau jūsų sunervinti.
Bet jums nederėtų gyventi vienam.
Žinom apie jus daugiau, nei manot.
Saugokit širdį.
Ką žinai apie mano širdį?
Ką žinai apie mano širdį?!
Prakeiktas šunsnukis!
Oto.
Oto, kas nutiko? Gerai jaučiatės?
Nori padėt – uždaryk vartus.
Oto. Oto.
Oto.
Oto, atsiliepkit.
Oto.
Oto, atsiliepkit.
Oto.
Ačiū.
NIAGAROS KRIOKLYS
Tau labai tiks.
-Ne. -Užsidėk.
Atrodai labai mielai.
Duok ranką.
Pažiūrėk, kaip spardosi.
Tuoj grįšiu.
Sonja!
Labas.
Sugrįžai.
Užteks, mielasis.
Žinau, kad tau pikta
ir liūdna.
Man taip pat.
Bet turim gyventi toliau.
Kas šįkart?
Malkolmai.
Atsiprašau. Nenorėjau...
Neketinu į tave šauti.
Kas ten pokštelėjo?
Sugedo generatorius. Dingo elektra.
Ko reikia? Šalta.
Tikėjausi, kad priimsit mane nakčiai.
Čia ne viešbutis.
Taip. Atsiprašau.
Kodėl neini namo?
Tėtis mane išvarė.
Turiu vieną laisvą sofą.
Į valgomąjį neik. Byra lubos.
Lipam į Sonjos darbo kambarį.
Kodėl tėtis tave išvarė?
Nes dabar tu Malkolmas?
Taip.
Nes vyriškai rengiuosi,
per daug skaitau, nemėgstu sporto. Priežasčių daug.
Jam gėda, nes esu translytis.
Vadinasi, jis idiotas.
Miegosi čia.
Nieko neliesk.
Gerai.
Tai bent.
Labas rytas.
Elektros dar nėra. Iškepiau kiaušinius,
kad nesugestų.
Tikiuosi, nepykstat.
Turiu darbo.
Gal bent kavos išgersit?
Gerai.
Štai.
Kiaušinienės?
Kodėl gi ne.
Gerai.
Ta skardinė
turi būti čia.
Pakabink.
Sveikas, Oto. Eini aplink kvartalą?
Galiu prisijungt? Renku žingsnius.
Puiku.
-Aš Džimis. -Malkolmas.
-Malonu. -Ačiū.
Yra.
Jei nori, galim eiti lėčiau. Man daužosi širdis.
Yra.
Girdėjai, kad popiet Rubeną iškraustys į slaugos namus?
Kas?
„Dye & Merika“ brokeriai.
Dieve šventas.
Jie įtikino Anitą parduoti namą.
Ne. Susitarė su Krisu.
-Su Krisu? Jis negali parduoti namo. -Gali.
Kai agentūra sužinojo, kad Anitai Parkinsonas,
jie surado Krisą ir...
-Parkinsonas? -Taip.
Pernai Krisas įtikino Anitą paskirti jį jos įgaliotiniu,
jei liga paūmėtų.
Krisas parduos namą agentūrai.
Nelemti šmikiai.
Palauk. Apie ligą Anita sužinojo pernai?
Negali būti.
Ji būtų pasakiusi Sonjai, o Sonja – man.
Anita ir Rubenas nenorėjo, kad judu žinotumėt.
Sakė, kad jums ir savų bėdų per akis.
Jie taip sakė?
Parodyk visus dokumentus, kuriuos esi gavusi iš agentūros.
Pranešimus, laiškus. Turi įgaliojimo kopiją?
Iš kur apie tai žinai?
-Ar turi? -Taip.
-Atnešk. -Gerai.
Taip pat pažymas apie Rubeno ir tavo ligas.
Tau pasakė Džimis?
Tai atneši?
Taip.
Elgiausi kaip idiotas.
Taip įnikau į savo problemas, kad pamiršau pagalvoti apie kitus.
Maniau, kad jie irgi apie mane negalvoja.
Draugams nedera taip elgtis,
taigi...
Man nelengva tarti šiuos žodžius,
bet aš atsiprašau.
Pažadu viską sutvarkyti.
Man reikia paskambinti.
Kodėl neskambinat savo telefonu?
Manasis šiuo metu atjungtas.
Kodėl?
Tai neturi reikšmės. Tiesiog leisk man paskambinti.
Žinot...
Neleisiu.
-Ne? -Ne.
Nesakot, kodėl jūsų telefonas atjungtas.
Nesakot, kam skambinsit.
Nesakot, kas vakar nutiko gatvėje.
Užsidarėt namuose ir nė nesiteikėt atidaryti durų.
Jūs mane išgąsdinot.
Žinot, kiek laiko laukiau?
Bijojau, kad jums kas nors nutiko
ar nutiks.
Atsiprašau, jei supykdžiau dėl Sonjos paltų.
Tik bandžiau padėti.
O jūs palikot mane nežinioj.
Taigi ne – paskambint neduosiu.
Manot, jūsų gyvenimas sunkus, nes aplink vieni idiotai,
taigi viską turit daryti pats.
Taip?
Nustebinsiu:
nepavyks.
Tai neįmanoma.
Turėtumėt džiaugtis,
kai kas nors bando padėti ištverti blogą dieną.
Net jeigu tas žmogus idiotas.
Taigi...
Tie šunsnukiai brokeriai
nori išgrūsti Anitą ir Rubeną iš namų.
Todėl man ir reikia paskambinti.
Gerai. Užeikit.
Dar niekada nebuvom atostogavę.
Sonja šeštą mėnesį laukėsi.
Prieš gimstant kūdikiui ji norėjo nuveikti ką nors ypatinga.
Nuvykom prie Niagaros krioklio.
Grįžtant autobusas padarė avariją.
Stabdžių vamzdeliai buvo išimti iš gamybos,
bet autobusų bendrovė jų taip ir nepakeitė.
Sonja buvo paralyžiuota.
Netekom sūnaus.
Po trijų mėnesių ją išleido namo,
bet jau buvo prasidėjusios statybos.
Nei bendruomenės centras, nei takai
nebuvo pritaikyti neįgaliesiems.
Statytojai galėjo pakeisti planus,
bet tuo metu jokių įstatymų nebuvo, o jiems patiems nerūpėjo.
Užtat rūpėjo man.
Man rūpėjo.
-Tokiems kaip jūsų žmona yra daug įstaigų. -Buvau įsiutęs.
Kaip suprast „tokiems kaip mano žmona“?
-Ką tuo nori pasakyt?! -Paleiskit!
Tada ir netekau namų savininkų bendrijos pirmininko pareigų.
Troškau visus pamokyti:
statytojus, brokerius, autobusų bendrovę, vairuotoją.
Būčiau kovojęs iki galo,
bet Sonja to nenorėjo.
Ji sakė, kad turim gyventi toliau.
Taip ir padariau.
Gyvenau dėl Sonjos.
Ji mirė prieš šešis mėnesius.
Nuo vėžio.
Ketinau prie jos prisijungti –
todėl ir paprašiau atjungti telefoną.
Bet manau, kad ji nori, jog gyvenčiau toliau.
Be to, turiu reikalų.
ŠERĖ KENZI
Tik švaistot laiką, Oto.
Jau nutarta, kad Rubenas važiuos su mumis.
Jei trukdysit, būsit sulaikytas.
Aš nieko nedarau.
Daugiau nė žingsnio.
Neatimsit iš manęs vyro.
Anita, darom tai dėl jūsų pačių gerovės.
Jūs bandot pasigviešti mano namą.
Noriu, kad Rubenas
liktų čia.
„DYE & MERIKA“ SENELIŲ NAMAI
Su manim mūsų namuose.
Kas pasirūpins Rubenu, kai pati nebegalėsit?
Kas pasirūpins jumis? Oto?
Jo sveikata irgi ne iš geriausių. Tiesa, Oto?
Jais pasirūpinsiu aš.
-Ką čia darot? -Nuleiskit telefoną.
Anita ir Rubenas man kaip šeima.
Rūpinsiuos jais tiek, kiek reikės.
Bet jūs – ne šeimos narys.
Jų sūnus Krisas nusprendė, kad jie negali savimi pasirūpinti,
todėl atvykom...
Atsiprašau.
Kada paskutinį kartą Krisas matė savo tėvus?
Jis gyvena Japonijoje. Jie nebendrauja 10 metų.
Krisas nežino, kaip sekasi jo tėvams.
Jis žino tik tai, ką pasakėt jūs.
O jūs kas tokia?
Šerė Kenzi.
Ji socialinių tinklų žurnalistė.
Čia tiesioginė transliacija.
Gerai...
Išjunkit kamerą. Filmuoti negalima.
Čia vieša vieta.
Anitos sūnui pasakėt, kad ji serga Parkinsono liga,
nors Anita niekam nėra to atskleidusi.
Kaip sužinojot?
Reikės patikrinti dokumentus.
Ponas Andersonas – vietos didvyris.
Jis sakė, kad jums žinoma
ir jo sveikatos istorija.
Kaip jūs ir jūsų agentūra
gavo prieigą prie konfidencialių senjorų duomenų?
Važiuojam.
Gana.
Buvo malonu susipažinti.
Jums galas!
Patrauk prakeiktą kamerą.
Viso!
-Mums pavyko. -Taip.
Viso gero!
Anitos ir Kriso istoriją
įkėliau vos prieš valandą,
o man jau rašo žmonės,
kuriuos „Dye & Merika“ išvarė iš namų.
-Juokų darbas. -Laimingai.
Jei turit panašios patirties,
rašykit @Šerė_Kenzi.
Nufilmavau.
Pamiršot uždaryti vartus!
Matei? Jis iškart pasidavė.
Mūsų laikais tokie bent priešindavosi.
Jiems nepavyko mumis atsikratyti.
Taip.
Išties geras jausmas, ar ne?
Ar kaimyniški kaimynai – jau praeitis?
Šalia manęs – liudininkai Anita ir Džimis.
Džimi, sakėt, kad Anita ir Rubenas jums kaip šeima.
Ką turėjot galvoje?
Beveik kiekvieną dieną pas juos vakarieniauju.
Žinau, ko taip nekantrauji. Išalkai, tiesa?
Žinau, ko nori.
Atsargiai.
Neseniai atsikraustėt. Kaip jaučiatės?
Puikiai.
Smagu, kai aplink tokie...
Taip.
Oto.
Oto!
Kvieskit greitąją!
Ponia Mendes? Galit užeiti.
Taip. Gerai.
Labas, Oto.
Ponia Mendes.
Aš gydytoja Elis.
Ponas Andersonas įrašė jus kaip giminaitę.
Taip. Teisingai.
Nedaug trūko iki nelaimės. Ar dėdė pasakojo apie savo būklę?
Ne.
Jam hipertrofinė kardiomiopatija.
Trumpai tariant, jo širdis per didelė.
Per didelė?
Supratau.
Atleiskit.
Jums absoliučiai nesiseka mirti.
Oto, jau laikas.
Jau laikas.
Aš gimdau.
Aš kardiologė. Pakviesiu akušerę.
Darykit ką nors! Gimdau!
Pasiruošę?
Nusifotografuokim!
Stokit.
Pasiruošę? Sakykit „Marko“.
Vienas, du, trys.
Marko!
Oto!
Oto, prašom.
Čia mūsų draugas Oto.
Labas, Oto!
Oto.
Ar trukdo svečių automobiliai?
Ne. Kai ką atnešiau.
Oto!
Oto...
Nudažiau iš naujo.
Ji nuostabi.
Ji kūdikiui.
Ačiū. Galit jį palaikyti?
-Kodėl? -Parodysiu Tomiui.
Imkit, kol nepravirko.
Tuoj grįšiu.
Tomi!
Labas.
Ar duoti čiulptuką?
Na štai.
Taip.
Gerai.
Aš senelis Oto.
Nurimai?
Parodysiu, kaip veikia lovelė.
Tau nieko nereikės daryti.
Palengva.
Dabar galvytė...
O dabar
palinguosim.
Sonja, čia Ebė ir Luna. Jos tau kai ką atnešė.
-Labas, Sonja. -Labas, Sonja.
O čia naujausias šeimos narys Marko.
Taip pat Marisol ir Tomis. Pasakojau apie juos.
Sakyk „labas, Sonja“.
Ji dievino rožines gėles. Puikiai išrinkot.
Man irgi patinka rožinė.
Kaip miela.
-Jau? -Taip.
Gerai.
Ne.
Ne, ne, ne.
Nagi, Oto.
MARISOL
Patikrink tepalų lygį.
Ir ką matai?
Regis, pakankamai.
Jeigu taip sakai.
-Gerai. -Viskas.
Ką gi. Čia instrukcija,
čia dokumentai,
o čia rakteliai.
Automobilis tavo.
Juokaujat?
Ne.
Ką?
Oto!
Ačiū!
-Jėzau. -Išgelbėjau tave nuo „Volkswagen“.
Turiu automobilį!
-Jis tavo! -Eina sau!
Oto! Nusipirkot pikapą?
Dieve šventas!
Norit pasivažinėt?
-Einam? -Gražūs ratai, Oto.
Atsargiai.
Šaunus automobilis.
Palauk, kol pamatysi, kaip važiuoja.
Jis milžiniškas.
Čia kaip sunkvežimis monstras!
Ar turi komiksų?
Važiuojam švediškų eklerų.
Va čia tai gyvenimas.
Supratau...
Kas nori pusryčių?
Na štai.
Gerai?
Negaliu patikėt, kad Marko jau treji.
Atidarysiu.
Mieloji.
Oto nenusikasė tako.
Prižiūrėkit brolį.
Paimk raktus.
Oto!
Oto...
Taip.
Marisol.
Marisol,
jei skaitai šį laišką, nesijaudink –
neiškrėčiau jokios kvailystės.
Pasirodo, kad turėti didelę širdį nėra taip jau smagu.
Gydytojai įspėjo, kad ji mane pribaigs,
taigi tiesiog pasiruošiau. Tik tiek.
Katiną reikia šerti tunu dukart per dieną.
Reikalus jis mėgsta atlikti vienumoje.
Prašau tai gerbti.
Norėčiau laidotuvių.
Šiandien pagerbiame...
Bet be pompastikos.
...Oto atminimą.
Užteks atminimo ceremonijos tiems,
kurie mano, kad savo pareigą atlikau.
Pagerbiame
vietos didvyrį ir laidos draugą
Oto Andersoną.
Džimi, gal tarsi kelis žodžius?
Žinoma.
Oto, mes tave mylim. Tavo garbei
aš ir Malkolmas apeinam kvartalą
darbo dienomis per pietus.
Tu palikai ryškų pėdsaką.
ILSĖKIS RAMYBĖJE, SENELI
Mano advokatas suteiks prieigą prie sąskaitų.
Niekniekiams pinigų nešvaisčiau,
taigi vaikų mokslams jų tikrai užteks.
Kaip tai padarei?
SONJOS JAUNIMO KRIZIŲ FONDAS
Su likusiais daryk, ką tinkama.
Geras berniukas.
Čia šuniškas tortas?
Mano beždžioniukas.
Už Otą.
Namas ir viskas, kas jame yra, priklauso tau,
bet turi pažadėti, kad neparduosi jo tiems šunsnukiams brokeriams.
Ir dėl Dievo meilės...
Tomi.
...neleisk Tomiui vairuoti pikapo.
Ateik.
Ar bet kam kitam.
Patikiu jį tau vienintelei.
Nes tu nesi idiotė.
Senelis Oto.
Jeigu jūs ar jūsų pažįstamas asmuo išgyvena sunkų laikotarpį,
galite kreiptis pagalbos numeriu 116 123.
Padėkite sau ir kitam.
Skiriama WOLFI
Subtitrus išvertė Greta Kontenytė