Vítejte v našem obchodě. Jste Pilný bobr?
Ne, nejsem Pilný bobr.
PROVAZY
Jste Bobr - častý zákazník?
S naším věrnostním klubem ušetříte.
Můžete se zakousnout do výhodných akcí.
Nezapomeňte:
Když si nevíte rady, zeptejte se Bobra.
Zdravím. Nepotřebujete s tím pomoct, pane?
Myslíte, že neumím uříznout provaz?
Ne, ale většinou to děláme my.
Myslíte, že se pořežu, zakrvácím podlahu a zažaluju vás?
Ne.
Pak pomoc nepotřebuju.
Přeji úžasný den.
Jsem Pilný bobr.
Idiot.
Našel jste všechno, co jste hledal?
Ano.
To je dobře.
Tak tedy...
Dělá to 3,47.
Naúčtoval jste mi 6 stop.
Ano, 99 centů za yard.
Nemám 2 yardy, je to 5 stop.
Ano, ale provaz nepočítáme na stopy, ale na yardy.
99 centů za yard znamená 33 centů za stopu, krát 5 je 1,65.
Naúčtoval jste mi 1,98 dolaru.
Jste v matematice dobrý.
Já vás chápu, jenže to nemůžu zadat do počítače
tak, jak jste to řekl.
Jaký počítač kruci nezvládne jednoduché počty?
-Můžu mluvit s manažerem? -Je na obědě.
Oběd. Lidi už nezajímá nic jiného než oběd.
-Má to tu na povel někdo jiný? -Jako zástupce manažera?
-Ano, jako zástupce manažera. -Dobře.
Taylor?
Taylor? Přijď k přední pokladně.
Co se děje?
Ahoj, Taylor.
To je zástupce manažera? Kolik jí je?
Nemáte být na tělocviku?
Co prosím?
Tady mám drobné.
Dám vám těch 33 centů.
Pane, nechci vašich 33 centů. Tady nejde o 33 centů.
Tady jde o to,
že jsem chtěl 5 stop provazu.
A neměl bych být nucen platit za 6 stop, když 6 stop nechci.
Chcete ještě stopu provazu?
MUŽ JMÉNEM OTTO
Už zase?
Copak je to tak těžké?
Jestli tu nebydlíte, tak do těchto popelnic nic nedávejte. Nikdy!
Kolo patří sem.
Hej! Co to děláte?
To je moje!
-Kolo patří do stojanu. -Byl jsem pryč půl minuty.
Příště ho dám do ztrát a nálezů.
Starej bručoun.
Páni.
POVOLENÍ K PARKOVÁNÍ
Ne na okno.
Ahoj, Otto!
Tak jo.
Hej!
Neopovažujte se nechat tu svou psí krysu čůrat na můj chodník.
-Vím, že jste to vy. -Nevšímej si ho, Princi.
Je to zlý, zahořklý muž. Nemá tušení, kdo to dělá.
No, jeden z vás to byl.
A řekněte tomu svému nemožnému příteli, ať si neprotahuje třísla na veřejnosti.
Vypadá jako čtrnáctiletá rumunská gymnastka.
Běž. Jdi odsud.
Běž.
TECHNICKÉ ODDĚLENÍ
Tady ho máme, sám pan velký.
Co se děje?
Asi je to dort na odchodnou. Říkej tomu, jak chceš.
UŽIJ SI TO
„Užij si to.“ Co jako?
No, užij si zbytek života. Chtěli jsme...
Oslavovat?
Ano! Ne, chtěli jsme ti dát na odchod něco milého.
„Milého.“
No tak, Otto.
Ty ses rozhodl odejít.
A dostal jsi hezké odstupné.
Stáhli jste mě z výroby. Zkrátili jste mi úvazek.
Šéfuje mi Terry, kterého jsem školil.
Terry, který bez telefonu neví, jaký máme rok.
Takže ano. Vzal jsem si odstupné.
Mrzí mě, že to vidíš takhle.
Po sloučení jsme se všichni museli přizpůsobit.
Ty jsi ale byl celé ty roky cenným členem firmy...
Rozhodně. Strašně spolehlivý.
Ty harmonogramy nám budou chybět.
Na Otta!
-Na Otta! -Na Otta!
Dobře, Otto. Chceš kousek svého obličeje?
Kdo má hlad?
PRŮJEZD ZAKÁZÁN VJEZD JEN NA POVOLENÍ - NEPARKOVAT
No tohle. Ne, ne.
Počkejte!
Ne, ne, ne. Tuhle ulici nemůžete používat bez povolení.
Já tu neparkuju, jen jsem doručovala balíček.
Na té značce o balíčcích nic není, ne?
Píše se tam „povolení“, a to nemáte.
Není to průjezdná ulice.
Přeji hezký den, pane.
Pokaždé když sem vjedete,
tak někdo z rezidentů před svým domem nezaparkuje.
Ostatní to nedělají, ti v těch bílých autech.
Jak to, že to děláte jen vy hnědí?
A to nemyslím rasisticky.
Haló.
-Promiňte, slyšíte mě? -Ano.
-Tady je Susan. -Jaká Susan?
Mám skvělé zprávy o vašem zdravotním pojištění.
Ne, ne, ne! Robot, robot, robot!
S kým je potřeba promluvit, abyste tohle číslo odpojili?
Se správou účtů.
Přepojíte mě, nebo mám zmáčknout číslo?
No, tu hudbu poslouchám už sedm minut.
Omlouvám se, pane Andersone.
Chci dát v tomto domě vypnout elektřinu.
-Stěhujete se? -Ne, ruším účet.
A-N-D-E-R-S-O-N.
A proč mi nemůžete vrátit peníze za šest dní?
O-T-T-O.
Je to postup?
No, můj postup je takový, že když zaplatím plyn za šest dní,
tak budu šest dní používat plyn.
Tím jsme skončili.
Idioti.
Dobře.
Můžeš, můžeš. Stůj. Jeď.
Dobře. Jo. Stůj.
Couvni. Teď opatrně. Použij sílu.
Dobře. Ne, jsi na chodníku.
Dobře.
Couvej, couvej...
Ještě kousek.
Stůj.
Sakra.
Co to sakra dělá?
Jo! Taky si říkám! Přesně to jsem si říkala.
Tady nemáte co jezdit.
Nikam nejedu. Řídím snad? Ne.
Nemůžete jen tak vjet do ulice bez povolení.
My máme povolení k parkování. Tady, vidíte?
Proč to sakra máte v kapse?
No, já jsem řidič.
Pronajali jsme si to tady.
Číslo 206.
To ale neznamená,
že můžete nacouvat do dveří.
To jsem nechtěl. Parkoval jsem v řadě.
V řadě s čím?
No, moc se to nepovedlo, že?
Zkusím to ještě jednou.
Panebože.
Dobře.
Dobrý. Dobrý.
Couvej, ještě.
Ještě kousek.
To zvládnu.
-Nejdřív na druhou stranu. -Pomalu.
Exactamente.
-Pomalu. Pomalu. -Dobře.
Ne. Ne, ne. Co? Ne!
Ne, ne, ne! Stát! Zastavte!
Zastavte. Vystupte z toho auta.
-Vystupte. -Omlouvám se.
Jak jste se mohl v životě dostat až sem
bez couvání s přívěsem!
To by zvládl i pes s jednou přední tlapou
a šedým zákalem!
Automat, samozřejmě. Dejte mi klíčky.
Jsou v držáčku na kelímky.
Startuje se tím tlačítkem.
Jasně, to vím.
Co to sakra je?
To je asistent.
Přívěs je moc blízko toho auta.
Proto pořád pípá. Ale...
Dobře.
Ahoj.
Jak se jmenuješ?
Otto.
Otto?
Otto. O-T-T-O.
Já jsem Abbie, O-T-T-O.
A já jsem Luna.
Těší mě.
To bylo dobrý, co?
Dokázal to na jeden zátah.
-Perfecto! -Děkuju, pane.
Jestli někdo při couvání potřebuje asistenta,
tak by vůbec neměl řídit.
Ani by neměl poslouchat rádio.
Taky jsem to říkal.
To povolení patří na zpětné zrcátko.
Ne do kapsy.
-Dobře, dobře. -Chápu.
-Sbohem. Díky! -Děkujeme, to bylo milé!
Idiot.
Tak můžeme?
A je to.
Tak.
Vezměte si věci.
Pojďte, kočičky.
Chiquitita, vezmi si věci.
Mistr a Markétka
Kolik místa tam ještě je?
Tři police.
-Kolik krabic knížek ještě máš? -Sedm nebo osm.
„Tak udělám další knihovnu.“
Tak udělám další knihovnu.
-Zdravíme. -Dobrý den.
Dobrý den. Otto, že?
Otto.
Přesně to jsem řekla. Ne? Co jsem řekla?
Je jedno, co jste řekla. Otto. O-T-T-O.
-Otto. -Otto.
Otto. Je to stejné popředu i pozpátku.
-Otto. -Je to Otto, Mari.
To jméno tak moc neslýcháš.
Já ano.
Jestli rušíme, můžeme přijít později.
A co vlastně chcete?
Přinesla jsem vám něco na zub.
Proč?
Vypadal jste hladově.
Proto nám to spolu tak klape.
Ona strašně ráda vaří a já strašně rád cokoli jím.
Ale hlavně...
Chtěli jsme se vám představit,
protože budeme sousedi a tak...
-Takže tak. -Dobře. Sbohem.
Já jsem Marisol.
A já jsem Tommy.
Otto.
To jste vždycky tak nepříjemný?
Nejsem nepříjemný.
-Jste trochu nepříjemný. -Nejsem.
-Un poquito. -Nejsem.
Ne? Dobře, tak nejste.
Ne, ne, ne, ne. Nejste nepříjemný.
Každé vaše slovo je jako pomazlení.
Dobrou chuť.
Co je to?
S tou salsou prosím opatrně.
Je to pollo con mole. Vážně moc dobré.
Je to mexické jídlo. Jsem Mexičanka.
Narodila jsem se v Salvadoru, můj otec je odtamtud.
Ale matka je Mexičanka, tak jsme se brzy přestěhovali a...
A vy?
Já jsem IT konzultant.
A jsem z Anaheimu.
-Z Anaheimu. -Ano, z Anaheimu.
Jo. El Paso.
Dobře. Teď mám něco na práci.
Promiňte, pane Otto...
Nemohl bych si od vás půjčit ombus?
To myslíte imbus?
Ne, ombusový klíč.
-Je to imbusový klíč. -Imbusový klíč.
Je to imbusový klíč, jasné? Imbus.
Je to ombus.
To je celé ráno: „Ombus. Ombus.“
Zlato, je to ombus, věř mi.
Všichni, koho znám, tomu říkají ombus.
Všichni, co znáš, se pletou.
-Jo? Chceš se podívat na Google? -Panebože.
Vygoogli to. Wikipediale.
Půjč mi telefon.
Ne, vezmi si svůj telefon.
Jakou potřebujete velikost?
Prostě normální velikost.
Vezměte si celou sadu.
-Děkuju. -Děkujeme.
Půjdeme, protože máte práci...
A co ty chceš?
Není to nádhera, synku?
To je motor od Chevroletu.
Spolehlivý.
To je v tomhle světě trochu vzácnost.
Tati, to je Otto.
To stačí, drahoušku.
ČERSTVÉ KYTICE 2 za 8 dolarů
Dvě za osm dolarů?
Možná bych se měl přejet autem.
To by vyšlo.
Sehnal jsem květiny, co máš ráda.
Růžové.
Byly v akci.
Dvě kytice za 8 dolarů.
Promiň, že jsem ti je nepřinesl dřív.
Byl jsem mimo.
Kvůli novým sousedům.
Manžel je ťululum.
Pletl si imbus s ombudsmanem.
Jsou jen v nájmu.
Takže bez nějakých závazků.
SOŇA
Já vím, třeba zatím nemají na vlastní bydlení.
Ale co budou dělat, až se ti parchanti z realitky
rozhodnou jejich dům strhnout
a postavit tam další čupr bytovky?
A to se stane. Věř mi.
Už teď se tam projíždějí, jezdí po trávníku.
Dye & Merika.
Jaký idiot takhle pojmenoval realitní společnost?
Zní to jako umírající Amerika.
A vlastně to tak je.
Člověk už si ani nemůže koupit spolehlivý hák.
Nebo kolik provazu chce.
Když nejsi doma, nic nefunguje.
Další.
Myslím, že máte hypertrofickou kardiomyopatii,
což je genetické zvětšení...
Já vím.
Měl to můj otec.
No, pravděpodobně se dožijete vysokého věku,
ale vaše kariéra v armádě končí tady.
Další.
Zpáteční lístek do Pittsburghu.
Dělá to 1,10.
Děkuju.
Procházíme.
Hej, upadla vám knížka.
Slečno, upadla vám knížka!
To je moje?
Co?
Ano.
Viděl jsem, jak vám upadla a...
Mistr a Markétka
Moc vám děkuju.
Jsem v půlce. Jsem zvědavá, jak to dopadne.
Prosím.
Posaďte se.
Já jsem Soňa.
Otto. Po tátovi.
Zrovna jedu za tátou.
Jezdím za ním každý čtvrtek.
Jezdíte tímhle vlakem často?
Ne, byl jsem na prohlídce kvůli odvodu.
Ach Bože.
Musí být těžké nevědět, co vás tam čeká.
Kdy nastupujete?
No...
Ještě to potrvá.
Jízdenky, prosím.
Děkuji.
Obávám se, že sedíte ve špatném vlaku.
Jedete na opačnou stranu.
To jsem musel...
Na další zastávce vystoupím.
Kolik to dělá?
Dolar sedmdesát pět.
Dolar.
Mám nějaké drobné.
Děkuju.
Tak. Děkuju, hezký den.
Čtvrťák navíc.
Je z roku 1964.
Je to čisté stříbro.
Tak si ho nechte. Pro štěstí.
Jasně.
DĚKUJI. TEN POKRM BYL ZAJÍMAVÝ.
Ahoj, Otto! Nějak ses se svou ranní pochůzkou opozdil, ne?
Ne.
Ne? Nemáš být v práci?
Ne.
Prima. A nechceš přijít na oběd?
Oběd...
Jo.
Ne, ne.
Bude vepřová panenka, kdyby sis to rozmyslel.
Ne, ne, ne, ne.
Promiňte...
To jste byl vy.
Tohle je soukromá ulice a ta brána je tady, aby sem nejezdila cizí auta.
Ne aby sem nějaký idiot najel a zničil trávník.
Teď jste mě dostal. Jsem z firmy Dye & Merika.
Zařídím, aby vám to tady dali do pořádku.
Bude to jako nové. Už se vám ulevilo?
Ta pravidla mají svůj důvod.
Vím, o co vám jde.
Jistě, pane Andersone, máte pravdu.
Tak nám to tu pohlídejte.
Táhni odsud, tuláku!
No tak. Jo.
Padej!
Ještě jeden kámen,
přísahám, že nakopnu tu vaši psí krysu, až poletí.
Neházím na váš dům. Ta mizerná kočka poškrábala Prince.
Já tu mrchu zabiju.
Nezabijete.
O co vám jde? Je toulavá.
Nejspíš má všechny ty nechutný nemoci.
To vy nejspíš taky. A taky po vás neházím kamení.
Andy?
Copak?
Slyšels, co mi řekl?
Říkala jsem ti, jak se mnou mluví.
Pakuj se, dokud to jde.
Nejsme kamarádi.
Ti z Dye & Merika říkali, že dají staré do domova.
Čím dřív, tím líp.
Dobrý den.
Co zas?
Chtěl jsem vám vrátit ty klíče.
Jeden byl u toho nábytku.
Gratuluju.
A já jsem vám udělala salpores de arroz.
To je to kuře a moli?
Ne, to jsou salvadorské sušenky. Můj táta je zbožňoval...
Jsou skvělé. Budou vám chutnat.
Protože jsem je udělala já.
Chtěl jsem se zeptat, jestli byste mi nepůjčil žebřík.
Máme zaseklé okno.
Na co potřebujete žebřík?
Je to tam nahoře.
Nejde otevřít.
A vy ho chcete otevřít zvenku?
Jo. Přesně.
Vezmu si bundu.
Dobře. Díky.
Líbí se mi, jak mává rukama.
Dej mu tu ruku.
-Prima. -Anito.
Otto, nechci obtěžovat, ale nefunguje topení.
Nepodíval by ses na to?
Zkus odvzdušnit radiátory.
Jak to mám udělat?
Odvzdušníš radiátory.
Otto, nebuďte hrubý.
Nebyl jsem hrubý.
No, občas se to těžko pozná.
Jo.
My jsme se právě nastěhovali do 206.
-Já jsem Marisol. -Tommy.
-Vítejte, drahoušku. -Moc mě těší.
Já jsem Anita.
O topení se vždycky staral můj muž, Reuben.
Ale vždycky jsme věděli, že přijde den,
kdy už v domě nic neudělá.
Možná na to měl Reuben myslet, když organizoval ten puč.
To už je dávno.
Jaký puč?
Bylo to nedorozumění.
Byl to puč.
Otto, nemohl byste rozdýchat Anitiny radiátory?
Ne. Protože radiátory se nerozdýchávají.
Musíte je odvzdušnit.
-Miláčku, ta rampa! -To je Sonino.
-Tohle by se nám hodilo. -Položte to.
Položte to! Kdo vám dovolil na to sahat?
-Omlouvám se. -Všichni se pakujte.
Vemte si žebřík a jděte. Všichni.
-Dobře. -Díky.
-Děkujeme. -Pozor.
Dobře...
-Děkujeme! -Děkujeme!
Ale ne, co tady děláš?
Jak ses sem dostala?
No tak! Vylez!
Vylez. Vylez.
Běž!
No tak.
Pusť.
Pusť mě.
Jestli mě škrábneš, tak tě kousnu.
To tě naučí.
Pitomá kočka.
-Ahoj, Otto! -Ahoj, Otto!
O-T-T-O.
Otto.
Loni v srpnu jsem ti půjčil hadici.
Když mi ji vrátíš, odvzdušním vám radiátory.
Pojď dál.
Ti tvoji noví sousedi jsou roztomilí, nemyslíš?
Roztomilí.
No, brzo budeš možná mít víc nových sousedů.
Ti lidé z realitky nám říkali...
Musíme se s Reubenem vystěhovat.
Ne, to je nesmysl.
Ten dům je přece váš.
Jo, to jsem jim říkala.
A mluvili s naším Chrisem.
Říkal, že už se nemůžu o Reubena postarat,
že prý musí být v nějakém speciálním zařízení.
A já že mám jít do domova důchodců.
Co o tom Chris ví? Je to idiot. Vždycky byl.
Nemůžou vás k ničemu nutit.
Ví vůbec, že jsme tady?
Jistěže ví.
Nenech se oblafnout.
Pořád je tady.
Jdu najít tu hadici.
Všechno to tady jde do háje.
Už ani nemají asociaci majitelů domů.
Nezůstal nikdo, kdo by to držel v chodu.
Jako jsme to dělali my.
Aby bylo jasno, pořád jsem ti neodpustil.
Jen mě nenapadlo, že se to s tebou zhorší tak rychle.
No...
Ničí všechno, co jsme tak pracně budovali.
Ještě jsem pořád tady, a už se nás snaží vymazat.
Na to přece nebudu čekat.
Odejdu.
Nadobro.
Je čas na oběd?
-Dělám smetanovou kukuřici, co máš rád. -Děkuju.
Děkuju, Otto. Nezlob se, že to tak trvalo.
Nezůstaneš na oběd?
Anita udělala vepřovou panenku.
Ne, mám spoustu práce.
Reubene, co to děláš?
-Pusť to. -Co to děláš?
-Pusť to. -Reubene.
-Pusť... -Co to děláš?
...to.
Ale ne...
Zkus to pootevřít zevnitř.
Je to výš, než jsem myslel.
Trochu se mi motá hlava.
Asi budeme oba muset jet dalším.
Otto.
Tak se jmenoval váš otec.
Pamatujete si to.
Musel jste zpátky do armádního střediska?
Ne, chtěl jsem vám vrátit peníze za lístek.
Nebylo by hezčí pozvat mě na večeři?
Můžeme?
Jo, pojďme.
Máš...
...15 minut zpoždění.
Vážně?
Co tě zajímá?
Zajímá jako...
Co tě bere.
Stroje. Motory.
Chci vědět, jak věci fungují.
Co každá věc dělá, aby auto jelo.
Je to složitější, než lidi myslí.
Karburátor musí správně smíchat benzín a vzduch
a pak tu směs musí svíčka zapálit.
To rozhýbá píst, spojovací tyče a hnací hřídel...
Kde ses to všechno o autech naučil?
Od mého otce.
O ničem jiném jsme nemluvili. Byl to dobrý táta.
Spolehlivý.
Umřel.
Před dvěma měsíci.
Z ničeho nic.
To je mi líto.
A maminka?
Moc si ji nepamatuju.
Jen jaký to bylo, když byla pryč.
Proč sis nedal předkrm?
Najedl jsem se doma.
Proč?
Aby sis mohla dát, co chceš.
Víš, lhal jsem ti.
Promiň.
Nejsem v armádě. Neprošel jsem.
Kdybych se tam dostal, měl bych práci, v což jsem doufal. Ale
neprošel jsem.
A nevím, co budu dělat.
Měl bych jít.
Otto!
Už jdu.
Co je? Co chcete?
-Co tady děláte? -Co vy tady děláte?
-Hledám vás. -Tak jste mě našla.
Odvezete mě do nemocnice, prosím?
Tommy spadl ze žebříku, odvezla ho sanitka.
Můžete jet sama v tom toustovači, kterému říkáte auto.
Nemám řidičák.
-Kolik vám je? -Třicet.
A to nemáte řidičák?
Mám povolení,
ale k dalšímu jsem se nikdy nedostala.
K čemu dalšímu?
Prosím!
Soustřeďte se!
Poslouchejte mě!
Tommy je v nemocnici a možná umírá!
Tak odvezete mě do nemocnice, nebo mě necháte jít na autobus?
-Odvezu vás do nemocnice. -Děkuju.
Bylo to tak těžké?
Kam jdete?
Pro děti!
Pro děti?
Vezmi mě!
A rána. Ne! Ne!
Bum, bum, bum!
Ty figurky...
To jsou nějací superhrdinové?
Luchadorové jsou zápasníci. Jo.
-Zápasníci. -Našla jsem knížku o panu Medvědovi!
Vidím.
Chce, abyste jí četl.
Přesně.
„Jsi tam, medvídku?“
„Jsi tam, medvídku,“ ptá se pan Medvěd.
„Kdepak asi je můj medvídek?“
Ne, mluv jako medvěd.
Medvědi nemluví.
Tenhle mluví.
„Kdepak asi je můj medvídek?“
„Jsi tam, medvídku? Na tom stromě?“
Ne, to je sova!
„Tady jsem jen já a moje mláďátko.“
„Jsi tam, medvídku? Hluboko pod zemí?“
Já nejsem medvídek.
Já jsem Beppo!
-Ahoj, Beppo! -Ahoj, Beppo!
-Chcete vidět kouzlo? -Ano!
Víte, četl jsem jim.
„Víte, četl jsem jim,“ zabručel pan Medvěd.
Půjčil byste mi minci, pane Medvěde?
Ano, ano, ano, prosím!
Prosím, prosím, prosím?
Ano, ano, ano!
Ale vrátíte mi ho.
Určitě.
Nepatří mu ani ten kostým, ten patří nemocnici.
Bude za něj muset zaplatit.
Beppo znamená štěstí. Pracuje tady jako dobrovolník.
Otto, co jste sakra udělal?
Nic.
Abuelo Otto uhodil klauna.
-Neuhodil. -Ale jo.
Abuelo Luchadoro!
Luchadoro!
Za všechno může ten klaun.
A kdepak je?
Tady je.
Foukněte.
Páni! Je tady!
Jak jsi to udělal?
To je kouzlo.
Děkuju.
Přeji vám kouzelný den!
-Nashle. -Nashle, Beppo!
Děkuju.
Moment.
To není můj čtvrťák.
Vylezl vám z ucha, takže je to váš problém.
Ne, to není můj čtvrťák.
„Ne, ne, ne. To není váš čtvrťák.“
Dal jsem vám čtvrťák a řekl jsem, že ho budu chtít zpátky.
-Chcete dolar? -Vyměnil jste je.
-Výměna. -Dal jste mi tenhle čtvrťák.
Nestane se Ottovi něco?
-Je to jen čtvrťák. -Není.
-Vidíte tu měď? -Neříká se mu měďák!
-Dal jsem vám čtvrťák a chci ho zpátky! -Uklidněte se.
-Kde je? Máte ho vy. -Pomozte mi.
-129. Máme tu problém s klaunem. -Kde je?
Pusťte toho klauna! Pane...
Aha! 1964.
Kde je moje hračka?
V batůžku.
Ve které kapse? Je jich milion.
Co je?
Takhle se usmíval můj táta.
Já se neusmívám.
Přesně.
Na klauna by nikdo neměl být zlý.
-A co ombudsman, pojede taky? -Hele!
-Ahoj! -Mami, tady je!
Zastavte, ať ho můžeme nabrat.
Otto!
-Díky za svezení. -Ahoj, abuelo Luchadoro.
-Děkuju, Otto. -Dobrou noc.
-Ahoj! -Ještě jednou díky.
Mějte se.
Tak jo, dámy.
-Jdeme. -Pojďme.
Koukni na tu novou nohu! Vypadá jako od robota!
Otto!
Panebože, je mrtvý?
Ne, nejspíš jen spí.
Otto. Ne, ne, ne, prosím. Odneste ho.
Proč to neuděláte vy?
Protože jsem těhotná. Od koček můžu dostat tu toxo věc.
Dostal se tam sám, tak se z toho zase sám dostane.
Proč jste takový?
S kočkama to moc neumím.
Zdravím, co se tu děje?
Jimmy... Máme tu...
Ale ne!
Musíme tě zahřát, kamaráde.
Jo, opatrně.
Ale ne.
Mám tě.
-Je tak studený. -Panebože.
Kam půjdeme?
Ne. To nejde. Toxo. Otto.
Jdeme. Tak...
Otto, otevřete dveře.
To bude dobré, kamaráde.
-Budeš v pořádku, chiquitito. -Chudáček.
To nic.
-Všude mám sníh. -Omlouvám se.
Bože, tady je zima.
Dobře, a co tohle?
-Ne, ne, ne. -Prosím...
Nesahejte na ten kabát. Nechte ho tady.
-Můžete přinést deku? -Pro tu kočku?
To bude dobré.
Co to děláš?
Tělesné teplo je jako zázrak. Toho mám spoustu.
Zapnu troubu.
Ne že mi tu kočku dáte do trouby.
Snažím se tady udělat teplo.
Máte tak nízkou linku. Kde jste ji sehnal?
Vyrobil jsem ji. Pro Soňu. Svoji ženu.
Ona je taky malá?
Soňa umřela.
Ale byla skvělá kuchařka, že?
Často jsem tady jedl.
To je mi líto.
Můžete už jít? Mám nějakou práci.
Rád jsem tě viděl, jako vždycky.
A kdo se bude starat o něj?
Ty.
Dobře.
Teď se mě musíš zeptat správně.
Bylo to moc krásné.
A teď mám hlad.
Ukaž.
Strojírenská škola
„Vedení školy tímto potvrzuje, že Otto Anderson
zakončil studia strojírenského oboru titulem bakalář...“
Chtěla by ses někdy...
vdát?
-Protože kdybys chtěla... -Podívej se na mě.
Teď se mě musíš zeptat správně.
Vezmeš...
Vezmeš si mě?
Ano.
Ano!
Ano.
Ano! Ano!
-Panebože! -Zavolejte pohotovost!
Spadl tam!
-Pomozte mu! -Ne, natočte to.
Proboha.
-Uděláte něco? -Proboha, on spadl.
Pomozte mu z těch kolejí.
Můžete se hýbat?
Musíte odsud! Vstaňte!
Pomůžete mi?
-No tak. -Natočte to.
-Vyfoťte to. -Mám ho. Vidím ho.
Zaberte obličej.
Co se stalo?
Jeli jsme do muzea.
Podívej se na mě.
Řekni ahoj.
Nadechni se, Otto.
Podej mi ruku.
Ruku.
Podejte mi ruku!
Zbláznil jste se? Mohl jste umřít!
Zachránil jste mu život.
Zachránil ho.
To bylo úžasný.
-Sledujte nás. -Sledujte nás.
Snažíte se mě vyděsit k smrti?
Podívejte.
Abbie chtěla namalovat svého nového souseda.
To je pro vás.
To jste vy.
Vás vždycky maluje barevně.
Jak to myslíte „vždycky“?
Mám skvělý nápad.
Budete mě učit řídit.
Ne.
Ne, ne, ne.
Na to nemám čas.
Nebojte, zaplatím vám benzín.
Tady jste, všude vás hledám.
Zdravím, Jimmy. Co to děláte?
-Máš tam kočku? -Jo.
No tak, uklidni se.
Vůbec se mu to nelíbí.
Tak ho pusť z té krabice.
Dobře. Promiň, kámo.
Co to děláš? Vzal jsi ho na procházku?
Musím ho vrátit. Zapomněl jsem, že mám alergii.
Takže...
-Proboha, Jimmy. -Jo...
Dal jsem si na to oves, ale vůbec to nepomohlo.
Pojď se mnou. Tommy dostal loni něco na recept.
-Našel vosí hnízdo. -Myslíš?
-Nechci obtěžovat. -Neškrábej si to.
Myslím, že bych se měl poškrábat.
Počkat! A co ta kočka?
Myslím, že teď je tvoje, Otto.
Měj ho rád.
Vlez do té krabice.
Vlez do krabice.
Promiň, že ještě nejsem u tebe.
Je to těžší, než jsem myslel.
A teď se nastěhoval on.
Mám kocoura.
Musím vymyslet, co s ním.
Pak za tebou přijdu, Soňo, slibuju.
Stýská se mi.
Ale ne.
Moji postel si nezabereš.
Tohle je tvoje postel.
Chceš radši spát zase venku na sněhu?
To můžu zařídit.
Budeš ten nejlepší táta, jakého si naše děti můžou přát.
Hej!
Co je?
Na tohle to kolo používáš?
Jo. Je to moje práce.
Obsluhovat stoly nebo pumpu, to je práce.
Taky dělám noční v pizzerii a o víkendech jsem v sekáči...
Vy jste pan Anderson, že?
Chodíval jste do školy na prezentace.
Kdy to bylo?
Paní Andersonová mě učila.
Jako první se ke mně nechovala jako ke zrůdě,
protože jsem transgender.
Jako první mi říkala mým novým jménem.
Díky ní mi tak říkali i ostatní učitelé.
To mi ve škole hrozně pomohlo.
Už je nebudu nechávat tady.
Hej.
Jak se jmenuješ?
-Malcolm. -Malcolm.
Otto.
Těší mě, Otto.
Hej!
Otto! Dobré zprávy!
Andy mě učí řídit.
Špatně.
-Děkuju. -Za málo.
-Dobře. -Tak jo.
-Mějte se. -Nashle.
Parkovačku!
Pořád jedete! Je to automat.
Pořád jste jela. Musíte to dát na parkování.
Na co?
Nashle!
-Pomoc! -Už jdu!
Zachránit princeznu!
Dobře, už jdu!
Otto!
Otto je tady! Maminka udělala salpores.
Dobrý den. Pojďte dál.
Nemůžu se dívat, jak jeden idiot učí druhého řídit.
Vy si vemte kabát. Máte hodinu.
Cože?
Vy mě budete učit? Vážně?
Otto, děkuju!
Děkuju.
Hned jsem tady.
To je od vás vážně moc milé, Otto. Děkuju.
Jednou jsem to zkusil.
Tak jo, lidi.
Měj se, Otto.
-Mamka jde na to. -Buď opatrná, zlato.
-Ahoj, mami! -Mi vida.
Tak zatím!
Ahoj, mami!
Tak jo.
A dospělí jsou pryč. Jdeme!
Otto, pero můžeme jet naším autem?
Zatím jsem řídila jen automat.
Ne.
Naučím vás řídit. Nastupte si.
Blížíte se k červené. Budete muset zastavit.
Ale mám spojku, že?
Sešlápněte spojku a pak brzdu.
-Brzdu nebo spojku? -Držte spojku sešlápnutou.
Šlápnu na brzdu, stojím na spojce.
Spojka a brzda. A teď brzda.
Brzda. Brzda.
Nekřičte na mě!
Nekřičím na vás.
Spojka. Mám!
Zastavíme a...
Spojka a brzda. Brzda. Brzda. Brzda.
To auto zastavilo. Nevrazte do něj. Brzda!
Ano. A je to.
Panebože.
Brzda.
Je to spojka a brzda.
Jsem strašná.
-Jsem hrozná. -Učíte se.
Proboha, málem jsem vrazila do auta.
To nevadí. Je to hybrid.
Je to hybrid.
-To je v pořádku. -Jsem moc blízko.
-To nevadí. -Nemám couvnout?
Počkejte si na zelenou.
A jedem. Zmáčkněte spojku.
A přidejte trochu plyn.
Pomalu pouštějte spoj...
Zelená!
Zmáčkněte spojku, zařaďte... Nemusíte startovat.
-Jeď! -Jen zmáčkněte...
-Panebože. -Zmáčkněte...
Pomalu pouštějte spojku a přidejte plyn.
Já to nezvládnu.
-Nic jiného neděláte. -Nezvládnu to.
Ne, Otto. Otto, ne.
Co? Sakra.
Máte problém?
Učí se řídit.
Vy jste se nemusel učit řídit?
Uklidněte se, starouši.
Hej. Hej!
Já nejsem váš starouš, parchante!
Jestli ještě jednou zatroubíte,
bude to poslední, co uděláte. Jasný?
¿Comprende?
Sakra.
Teď mě poslouchejte.
Porodila jste dvě děti. Brzo budete mít třetí.
Přišla jste sem z velice daleké země.
Naučila jste se nový jazyk,
máte vzdělání a váš muž je ťululum.
Tu rodinu držíte pohromadě vy.
Vy se naučíte řídit bez problémů.
Bože, svět je plný naprostých idiotů,
kteří to zvládli,
a vy nejste naprostý idiot.
Takže...
Spojka.
Rychlost.
Plyn.
Jeďte.
Que bueno.
Tady je místo. Teď zastavte vedle
a couvejte, dokud nárazník nebude na úrovni bočního zrcátka.
A teď to vyrovnejte.
Nacouvejte až k chodníku.
-Ještě kousek. -Tak ještě kousek.
A stát.
Neutrál.
Brzda.
Klíček.
To je celé?
To je celé.
A jsme tu právě včas.
Já to vezmu.
Tohle je semlor.
Švédský éclair.
Trochu se s nimi nadělá.
Ale zkuste to.
Rukama.
Jak jste tohle místo objevil?
To bylo Sonino místo.
Chodívali jsme sem každou sobotu v jednu.
A pak? Co pak?
Ve dvě jsme šli domů.
Umyl jsem a navoskoval auto,
ona opravovala písemky, vařila a zbytek dne trávila čtením.
Jaké knížky?
Její knížky.
Zkoušel jsem to taky číst, ale...
Já prostě...
Na knížky moc nejsem.
Její přátelé říkali, že jsme jako noc a den.
Můj život byl černobílý, než jsem poznal Soňu.
Ona byla barevná.
Líbila by se mi.
Soňa byla živel.
Přemluvila školu, aby přijali program
pro děti se zvláštní péčí.
Spousty dětí měly doma problémy nebo trpěly sociální úzkostí.
Ale když u Soni končily, recitovaly Shakespeara.
Potkal jsem jednoho jejího studenta
před pár dny.
Jmenuje se Malcolm.
-Potřebujete ještě smetanu. -Dobře.
Všichni jsme spolu samozřejmě vycházeli, když jsme se nastěhovali.
Bylo to jako dar.
Vítáme vás tady.
-Já jsem Soňa. -Anita.
Soňa a Anita byly nejlepší kamarádky.
Tak jsem si koupil imbusy...
S Reubenem jsme si byli hodně podobní.
Zpomal!
Ve spoustě věcí.
Idiot.
Ale lidi se mění.
A nebo se nemění.
Věci se mění. Lidi se odcizí.
Postaví zdi. Urazí se.
Kdoví proč.
Možná to bylo tou stavbou, která všechny vytáčela.
Víte, na tom kopci býval les.
Proto se tam tomu říká Březový háj.
Pak začali stavět bytovky a vykáceli ty břízy.
Nechápali, co dělají, dokud jsme jim to neřekli.
Reuben a já.
To bylo před tím pučem?
Ano. Tenkrát jsme byli s Reubenem přátelé.
Pak už jsme viděli jen rozdíly.
Pár let nato jejich syn Chris odjel pracovat do Japonska
a myslím, že od té doby je nepřijel navštívit.
Reuben si s ním nikdy moc nerozuměl.
Tehdy jsem se rozhodl zakopat sekeru.
Reubene.
Ahoj.
Tohle jsem dostal od Soni už dávno.
Nikdy nebyla příležitost.
Možná bychom mohli začít znovu.
Chceš vidět moje nové auto?
Jasně.
Je to nový typ.
Fungl nový.
Tadá.
Toyota?
Koupil sis Toyotu.
Celica GT kabriolet.
Pětirychlostní automat.
Je třeba se měnit.
Otto!
Nevím, co se pokazilo. Tehdy jsem pochopil, že jsem Reubena ztratil.
Muž se musí postavit za to, čemu věří.
I když je to F-O-R-D.
Chtěli jste mít někdy se Soňou děti?
A jsou dvě.
Dobře.
Ano.
Napadlo mě, jestli byste nám dneska nepomohl.
Nemáme s Tommym moc možností zajít si na večeři,
než se to narodí.
Nebudu vám dělat šoféra.
Tak to nemyslím. Vezmeme si taxík.
Tak k čemu mě potřebujete?
Já to nevzala! Vážně!
Ale jo! Vrať mi to.
-Musíš mě chytit. -Dobře, no tak, por favor.
Naučte se o věci dělit.
Nevím, jestli to zvládnu.
Ale jděte. Bude to legrace.
Pamatujte si, že Abbie musí být do devíti v posteli.
Dobře?
Kód alarmu je 4491.
Dávám to na „připraveno“.
Sledujete?
Takže když budete chtít jít ven, zmáčknete tohle
a tím se to vypne.
Budu tady.
Jistě. Jo.
Jeden nikdy neví.
-Buďte na abuelo Otto hodné. -Budeme!
Nevidím tu čokoládové mléko.
Uděláš ho ze sirupu. Ale jen trochu, jinak nebude spát.
Dej mi mléko.
Co je to?
To je zatracená myčka na nic.
Táta říkal, že ji chtěl vyhodit z okna,
ale mamka mu řekla, že nesmí otevírat okna.
Hlava.
Cabeza.
-Cabeza. -Cabeza.
Dobře.
Oči.
Ojos.
-Ojos. -Ojos.
Dobře.
Paže. Brazo.
Dobře.
Myslím, že to není dobrý nápad.
Proč?
Protože s luchadoro nemá nikdo šanci.
Abuelo Luchadoro!
Pomoc! Pomoc!
Počkej, on si začal.
-Můžeme? -Otřít a bum!
Otřít a bum! Bum! Karate!
Je tady strašně ticho.
Ahoj.
Už spala.
Jak to šlo?
Dobře.
Vedl sis dneska dobře, Otto.
Měl by ses poplácat po rameni.
-Děkuju, Otto. -Jo.
Můžete odejít.
Dobrou noc.
Dobře.
Jak to udělal?
-Zdravím, Otto. -Malcolme.
Neslyšíš to cvakání řetězu, když přepneš rychlost?
-Je to staré kolo. -Nesváděj to na kolo.
Musíš upravit přehazovačku.
-Co? -Přehazovačka potřebuje dotáhnout.
Dobrý den.
-Jsem Shari Kenzieová. -Zdravím.
Jsem novinářka v sociálních médiích.
Hledám pana Ottu Andersona.
Jste si jistá?
Páni, to je úžasný. Nádhera.
Když se o ni budeš starat, postará se o tebe.
Nechej si to.
Díky, Otto.
Nemůžu uvěřit, že ti pomáhám, abys házel ten humus lidem na trávník.
To ti dvě práce nestačí?
Šetřím na auto.
-Fakt? -Jo.
Na jakou značku?
Volkswagen.
Mladá dámo, stojíte mi před garáží.
Pan Anderson? Shari Kenzieová.
Jsem novinářka sociálních médií...
To je co?
Mám online pořad nazvaný Hrdinové všedního dne.
To, co jste udělal na tom nádraží, bylo obdivuhodné.
Zachránil jste lidský život.
To si mě s někým pletete.
Nepletu. Viděla jsem to video mockrát.
-Jste to vy. -Video?
Vy jste to neviděl?
Někdo si na telefon natočil, co se stalo, a dal to na sítě.
Někdo vás v komentářích poznal. A tak jsem vás našla.
Už to vidělo přes milion lidí.
Milion? Milion.
Proč si lidi nehledí svého?
Protože takové příběhy inspirují ostatní.
Mohla bych si s vámi promluvit?
Ne, teď mám zrovna spoustu práce.
Natočila jsem vzkaz toho zachráněného.
Měl byste to vidět.
Otto! Ahoj.
Dobré ráno.
Jste připravený na další hodinu?
-Teď to nejde. -Ne?
Haló? Jsem tady.
-Nejste zamčená. -Haló?
Prostě otevřete dveře.
Dveře otevřít umíte, ne?
Idiot.
Otto, to jsem já.
Je pryč.
To je dobře. Ještě jsem neskončil.
„Novinářka sociálních médií“?
Co to vlastně znamená?
Banda troubů, co na sebe míří kamerou.
Zvládl jste to skvěle.
Myslím, jak jste ji zavřel v garáži.
To byla skvělá strategie.
Gratuluju.
Otto, říkala jsem si, že jste toho pro nás tolik udělal.
-Chci pro vás taky něco udělat. -Nic nepotřebuju.
Myslím, že by se vám hodilo pořádné jídlo. Občas. Ne?
-Ty sušenky... -Co? „Salporanz“?
Nejsou špatné.
A taky mě napadlo,
že bych vám pomohla uklidit dům a přední halu
a pomohla bych vám sbalit Soniny kabáty a boty.
To není třeba.
Ne, ale pomůže vám to posunout se dál.
Já se nechci posunout.
Vždycky tu bude s vámi.
Ale vy jste pořád tady.
To stačí.
Když umřel můj otec, život pro moji mámu skončil.
-Přestala žít jako dřív... -Přestaňte mluvit!
-Nechte toho. -Dobře, nekřičte na mě.
Proč si lidi nehledí svého?
Idioti.
Pořád mě ruší.
Čím víc žvaní, tím víc překrývají vzpomínku na její hlas.
Nechci odklidit Soňu ze svého života.
Byla pro mě vším.
Před ní nebylo nic a nic není ani po ní!
Já jsem něco.
Ten parchant.
Ne, ne, ne.
Stůjte. Zastavte to auto!
Nechal jste tu bránu otevřenou, že jo?
Jediný, komu to vadí, jste vy.
Záleží mi na tom, aby lidi dodržovali pravidla.
Já vím. Dobře vás znám.
V kanceláři na vás mají takhle tlustou složku.
Vím o vaší ženě. Jak na všechny svádíte, co se jí stalo.
Sklapněte.
Už ani slovo.
Uklidněte se, Otto. Nechci vás naštvat,
ale neměl byste bydlet sám.
Víme o vás víc, než si uvědomujete, tak...
Dávejte pozor na to svoje srdce.
Co vy víte o mým srdci?
Co víte o mým srdci?
Špicle!
Otto, Otto.
Co se děje, Otto? Je vám dobře?
Jestli mi chcete pomoct, zavřete tu bránu.
Otto. Otto.
Otto.
Mluvte se mnou, Otto. Prosím.
Otto.
Mluvte se mnou, Otto.
Otto.
Děkuju.
Niagarské vodopády
Bude ti to slušet.
-Ne. -No tak.
Brouku, jsi roztomilý.
Dej mi ruku.
Miminko kope.
Hned se vrátím.
Soňo!
Ahoj.
Tady jsi.
To stačí, drahoušku.
Vím, že se zlobíš.
A jsi smutný.
Já taky.
Ale musíme žít dál.
Co zas?
Malcolme...
Promiňte, nechtěl jsem...
Neboj, nezastřelím tě.
Co to bylo za hluk?
Vypadl generátor a proud.
Co chceš? Je tu zima.
Chtěl jsem se zeptat, jestli u vás dneska můžu přespat.
Tohle není hotel.
Ne. Promiňte.
Proč nejdeš domů?
Táta mě vyhodil.
Můžeš si lehnout na gauč.
Nechoď do jídelny, musím opravit strop.
Je to nahoře v Sonině bývalé pracovně.
Proč tě vyhodil?
Protože jsi teď Malcolm?
Jo, protože jsem Malcolm.
Protože se oblíkám takhle.
Moc čtu. Nemám rád sport. Vyberte si.
Stydí se za mě, protože jsem trans.
Tak je to idiot.
Tady to je.
Snaž se na nic nesahat.
Dobře.
Tak jo.
Dobré ráno.
Pořád nejde proud, tak jsem chtěl udělat vajíčka,
než se zkazí.
Doufám, že to nevadí.
Jdu na své pochůzky.
Nedáte si nejdřív aspoň kafe?
Dám.
Prosím.
A vajíčka?
Neřeknu ne.
Dobře.
Ta plechovka
patří sem.
Pověs to.
Ahoj, Otto. Jdeš na obchůzku.
Můžu jít s tebou? Potřebuju nahnat kroky.
Dobře.
-Já jsem Jimmy. -Malcolm.
-Těší mě. -Děkuju.
Ano.
Otto, jestli chceš zpomalit, můžeme, mám vysoký tep.
Ano.
Otto, víš, že dneska stěhujou Reubena do pečovatelského domu?
Kdo?
Lidi z Dye & Merika.
Panebože.
Přesvědčili Anitu, aby dům prodala.
Ne, dohodli se s Chrisem.
-S Chrisem? To nemůže. -Může.
Když v Dye & Merika zjistili, že Anita má Parkinsona,
vyhledali Chrise a...
-Parkinsona? -Jo.
Chris loni přesvědčil Anitu, aby mu dala plnou moc,
kdyby se to s ní zhoršilo.
A tak se Dye & Merika dohodli s Chrisem na koupi domu.
Parchanti.
Počkej, Anita loni zjistila, že má Parkinsona?
To není možné.
To by řekla Soně a Soňa by to řekla mně.
No, Anita a Reuben nechtěli, abyste to se Soňou věděli.
Říkali, že máte svých starostí dost.
To řekli?
Musíš mi ukázat všechno, co máš od Dye & Merika.
Oznámení, dopisy. Máš kopii plné moci?
Jak o tom víš?
-Máš to? -Ano.
-Tak to přines. -Ano.
A všechny záznamy o tvém a Reubenově stavu.
To ti řekl Jimmy?
Můžeš mi to přinést?
Ano.
Choval jsem se jako idiot.
Nechal jsem se pohltit svými problémy, myslel jsem jen na sebe.
Myslel jsem, že na mě taky nikdo nemyslí.
To by přátelé dělat neměli.
Takže...
Neříká se mi to po tak dlouhé době snadno.
Ale mrzí mě to.
A tohle vyřeším.
Potřebuju si od vás zavolat.
Proč nepoužijete svůj telefon?
Protože je teď odpojený.
Proč?
To je jedno. Potřebuju si od vás zavolat.
A víte co?
Ne.
-Ne? -Ne.
Nechcete mi říct, proč máte odpojený telefon?
Neřeknete mi, proč chcete použít můj telefon?
Neřeknete mi, co se vám včera stalo na ulici?
Jak jste šel dovnitř a ani jste mi neotevřel?
Vyděsil jste mě, Otto.
Víte, jak dlouho jsem tam stála?
A nevěděla jsem, jestli se vám něco nestalo.
Nebo jestli se vám něco nestane.
Mrzí mě, jestli jsem řekla něco nevhodného o Soniných kabátech.
Ale jen jsem se snažila pomoct.
A vy jste mě tam nechal.
Takže ne. Nemůžete si ode mě zavolat.
Myslíte si, že váš život je těžký, protože všichni jsou idioti
a vy musíte dělat všechno sám, že?
Je to tak?
Chcete něco vědět?
Nemusíte.
To nikdo nemusí.
A já myslím, že byste měl být šťastný,
že se vám někdo snaží pomoct překonat den blbec.
I když je to idiot.
Takže...
Ti parchanti z realitky
se snaží dostat Anitu a Reubena z jejich domu.
Proto si potřebuju od vás zavolat.
Dobře. Pojďte dál.
Nikdy jsme nebyli na dovolené.
Soňa byla v šestém měsíci.
Chtěla udělat něco výjimečného, než se dítě narodí.
Tak jsme jeli k Niagarským vodopádům.
Cestou zpátky autobus naboural.
Výrobce chtěl brzdová lanka stáhnout,
ale ta firma je nenechala opravit.
Soňa ochrnula
a přišli jsme o syna.
Po třech měsících se mohla konečně vrátit domů.
Jenže začali stavět ty bytovky
a komunitní centrum a chodníky,
které nebyly přizpůsobeny pro vozíčkáře.
Stavbaři mohli ty plány změnit.
Ale ještě to nebylo v zákonech a všem to bylo jedno.
Mně ne.
Staral jsem se.
-Existují místa pro lidi jako vaše žena. -Byl jsem tak naštvaný.
Co tím myslíte? Pro lidi jako je ona?
-Co tím chcete říct? -Nechte mě!
Tehdy mě odvolali z vedení asociace majitelů domů.
Chtěl jsem je všechny zničit.
Stavbaře, lidi z realitky, dopravní firmu, řidiče autobusu.
Nikdy bych toho nenechal,
nebýt Soni.
Soňa mi řekla, že musím jít dál.
Tak jsem to udělal.
Žil jsem pro Soňu.
Před šesti měsíci umřela.
Rakovina.
Chtěl jsem ji následovat.
Proto jsem si nechal odpojit telefon.
Teď si ale myslím, že chce, abych žil.
A musím něco udělat.
Shari Kenzieová
Ztrácíte čas, Otto.
Je to dojednáno. Reuben jede s námi.
A když se nám budete plést do cesty, nechám vás zatknout.
Já nic nedělám.
Už ani krok.
Mého muže mi nevezmete.
Anito, prosím. Je to jen pro vaše dobro.
Snažíte se mi vzít můj majetek.
Chci, aby Reuben
zůstal do konce života tady...
DYE & MERIKA ODDĚLENÍ PÉČE O STARÉ
...se mnou v našem domě.
Ale kdo se bude starat o Reubena, až vy nebudete moct?
Kdo se bude starat o vás? Otto?
Otto na tom sám není nejlíp, že, Otto?
Já se o ně postarám.
Co to děláte?
-Dejte to pryč. -Anita a Reuben jsou jako moje rodina.
Budu se o ně starat, jak dlouho to bude třeba.
Není to vaše rodina.
Jejich syn Chris se rozhodl, že nemůžou žít sami,
takže co děláme...
Promiňte.
Kdy viděl Chris své rodiče naposled?
Žije v Japonsku. Odcizil se už před deseti lety.
Chris nemá tušení, jak se rodiče mají,
kromě toho, co jste mu řekli vy.
A vy jste kdo?
Jmenuju se Shari Kenzieová.
Novinářka sociálních médií.
Právě teď vysíláme živě.
Dobře, dobře...
Vypněte tu kameru. Tohle nemůžete natáčet.
Je to veřejný chodník.
Řekl jste Anitinu synovi Chrisovi, že má Parkinsona, ale Anita
o své diagnóze s nikým nemluvila.
Tak jak jste se to dověděli?
Bude třeba projít jejich záznamy.
Tady pan Anderson je něco jako místní hrdina.
Prý znáte podrobnosti
také jeho zdravotních záznamů.
Takže jak vy a vaše společnost
získáváte ilegální přístup ke zdravotním záznamům seniorů?
Dobře, jdeme.
Jsme hotovi.
Moc mě těšilo.
Vy jste skončili!
Dejte tu zatracenou kameru pryč!
Sbohem.
-Dokázali jsme to! -Jo, dokázali!
Nashle, díky!
Před hodinou jsem nahrála
Anitin a Chrisův příběh.
Už teď desítky lidí říkají,
že je firma Dye & Merika přinutila odejít z jejich domů.
-To bylo snadné. -Jo, sbohem.
Jestli máte nějaký příběh,
podělte se o něj na Shari_Kenzieová.
Mám to. Mám to.
Zapomněli jste zavřít bránu!
Vidíš? Odjel. Vzdal to.
Za našich časů se parchanti aspoň nejdřív chtěli porvat.
Ještě se nás nezbavili.
Jo.
Je to vážně dobrý pocit, viď?
Všímaví sousedé, hudba minulosti?
Tady máme očité svědky Anitu a Jimmyho. Chceme se dovědět víc.
Jimmy, říkal jste, že Anita a Reuben jsou jako vaše rodina.
Jak jste to přesně myslel?
No, skoro každý den k nim chodím na večeři.
Já vím, na co čekáš. Ty chceš oběd, viď?
Já vím, co chceš.
Tak běž.
Vy jste se přistěhovali nedávno. Jaké to pro vás bylo?
Krásné.
A vaše rodina, lidé, kteří...
Jo.
Otto?
Otto!
Zavolejte sanitku!
Paní Mendesová? Můžete k němu.
Ano. Jo.
Hola, abuelo Otto.
Paní Mendesová?
Jsem doktorka Ellisová.
Pan Anderson vás uvedl jako příbuznou.
Ano, ano, to je správně.
Váš strýc měl namále. Mluvil s vámi o svém stavu?
Ne, vlastně ne.
Říká se tomu hypertrofická kardiomyopatie.
Ve zkratce, jeho srdce je příliš velké.
Příliš velké?
Dobře.
Ne, promiňte. To nic.
Vám to umírání vážně nejde, že?
Otto, myslím, že přišel čas.
Je to tady.
Já jsem kardioložka. Zavolám na porodní.
Dělejte něco. Je to tady!
Je to kluk!
Můžeme?
Foto, všichni!
Fotka, fotka, fotka.
Můžeme? Všichni řekněte „Marco“.
Raz, dva, tři.
Marco!
Otto!
Zdravím, Otto. Pojďte dál.
Vážení, to je náš přítel Otto.
Ahoj, Otto.
Dobrý den, Otto.
Promiňte, jdete kvůli těm autům venku?
Ne, něco jsem vám přinesl.
Otto.
Nově jsem ji natřel.
Je nádherná.
Pro miminko.
Děkuju. Podržte ho chvilku, prosím.
-Proč? -Ukážu ji Tommymu.
Podržte ho. Bude brečet.
Hned jsem zpátky, bebé. Dobře.
Tomaso?
Ahoj. Tak...
Mám mu to dát zpátky?
Tak.
Jo.
Dobře.
Yo soy abuelo Otto.
Ano?
Ukážu ti, jak to funguje.
Nemusíš nic dělat.
Je to jednoduché.
Tvoje hlavička...
A teď uděláme
tohle.
Soňo, to jsou Abbie a Luna a něco pro tebe mají.
-Ahoj, Soňo. -Ahoj, Soňo.
Tohle je úplně čerstvý Marco.
A Marisol, Tommy. Říkal jsem ti o nich.
Řekněte: „Hola. Hola, Soňa.“
Růžové květiny milovala, holky. Vybraly jste je dobře.
Taky mám rád růžovou.
Vidíš to?
-Můžeme? -Ano.
Dobře.
Ne.
Ne, ne, ne.
No tak, Otto.
Pro Marisol
Tak, Malcolme, zkontroluj ten olej.
Tak copak nám to řekne?
Je to v pořádku, že?
Když to říkáš.
-Dobře. -A je to.
Tady máš manuál.
Tady jsou doklady.
A klíčky.
Je to tvoje auto.
Děláte si legraci?
Ne.
Co?
Otto!
Děkuju. Děkuju.
-Propána! -Zachránil jsem tě před Volkswagenem.
Já mám auto! Mám auto!
-Je to tvoje auto! -Děláš si legraci?
Otto! Koupil jste si auto!
Panebože!
Chcete se projet?
-Projedeme se? -Pěkná kára, Otto.
Opatrně.
Líbí se mi tvoje auto, Otto.
Jo? Počkej, až uvidíš, jak jezdí.
Je obrovské.
Tohle je Ottův luchador náklaďák!
Máš nějaké komiksy?
Můžeme si dát švédský éclair?
Tohle je život.
Dobře.
Kdo si dá snídani?
Tady.
Dobře?
-Nemůžu uvěřit, že Marco už má tři. -Je to velký kluk.
Jdu tam.
Zlato?
Otto si neodházel chodník.
Dohlédněte na brášku.
Vezmi klíče.
Otto?
Otto.
Jo.
Marisol.
Marisol,
jestli to čteš, neměj strach.
Neudělal jsem žádnou hloupost.
Zdá se, že mít velké srdce není taková výhra, jak by se zdálo.
Doktoři mě varovali, že mě to nakonec dožene,
tak jsem všechno naplánoval předem.
Kocour jí dvakrát denně tuňáka
a k vyprazdňování chce soukromí.
Respektuj to, prosím.
Chtěl bych mít pohřeb.
Připomínáme si dnes před tebou...
Ale nic okázalého.
...našeho bratra Ottu.
Jen takovou vzpomínku.
Pro ty, kdo si myslí, že jsem svoje udělal.
Místní hrdina
a dobrý přítel našeho pořadu má dnes vzpomínkový obřad.
Otto Anderson.
Jimmy, chtěl bys o Ottovi říct pár slov?
Ano.
Otto, máme tě rádi. Na tvoji počest
děláme s Malcolmem pravidelně všechny tvé pochůzky
kolem poledne a ve všední dny.
Zapsal ses nám sem.
Můj právník ti dá přístup k bankovním účtům.
Nikdy jsem neutrácel peníze za hlouposti,
takže budete mít dost peněz pro děti na studia.
Jak jsi to udělal?
FOND SONI ANDERSONOVÉ PRO MLÁDEŽ V POTÍŽÍCH
-Se zbytkem udělejte, co chcete. -Šikulka.
To je psí dort?
Bobečku můj.
Na Ottu.
Dům a všechno v něm je vaše,
pokud slíbíte, že ho neprodáte těm parchantům z realitky.
A proboha, Marisol...
Tommy.
...nedovol Tommymu řídit Chevyho.
Pojď.
Vlastně ani nikomu jinému.
Toho svěřuju jen tobě.
Protože ty nejsi idiot.
Abuelo Otto.
Pokud vy nebo někdo jiný máte potíže, je zde pomoc.
Navštivte stránky www.findahelpline.com a najděte pomoc ve své zemi.
Jednejte za sebe a buďte zde pro druhé.
Překlad titulků: Kateřina Hámová