PRIDNI BOBER
Dobrodošli. Ste priden bober?
Ne, nisem priden bober.
VRVI
Ste pogosto pri nas? Naročite našo kartico popustov
in zagrizite v dobre ponudbe.
Ne pozabite! Če potrebujete pomoč, prosite bobra.
Pozdravljeni. Vam lahko pomagam?
Mislite, da ne znam odrezati vrvi? –Ne, ampak po navadi to naredimo mi.
Mislite, da se bom urezal, krvavel in vas tožil?
Ne. –Potem ne potrebujem vaše pomoči.
Želim vam čudovit dan.
Zelo priden bober sem.
Bedak.
Ste našli vse, kar ste iskali?
Ja. –Dobro.
Pa poglejmo.
Vse skupaj je 1,98 dolarja.
Zaračunali ste mi dva metra vrvi.
Ja, 99 centov je meter.
Nisem vzel dveh metrov, ampak 1,5 metra.
Ne računamo po decimetrih, ampak po metrih.
99 centov na meter je 9,9 centa na decimeter krat 15 je 1,48.
Vi pa ste mi računali 1,98.
Dober matematik ste.
Vem, ampak tega ne morem vtipkati v računalnik.
Kateri računalnik pa ne zmore preproste matematike?
Lahko govorim s šefom? –Na malici je.
Danes vsi mislijo samo na kosilo.
Ga kdo nadomešča? –Pomočnica.
Rad bi govoril z njo. –Prav.
Taylor?
Taylor, lahko prideš k blagajni? –Živjo.
Živjo, Taylor.
To je pomočnica šefa? Koliko je stara?
Ne bi morala biti v šoli? –Oprostite, prosim?
Dovolite, da krijem dodatnih 50 centov.
Nočem jih. In ne gre za 50 centov.
Gre za to, da imam 1,5 metra vrvi, ker je toliko hočem.
Ne bi smel plačati za 2 m, ker nočem dveh metrov.
Ste hoteli še pol metra vrvi?
DrSi predstavlja MOŽ Z IMENOM OTTO
Ne spet.
Je to tako težko?
ČE NE STANUJEŠ TU, NE DAJAJ NIČ V SMETNJAKE
Kolo gre sem.
Ej! Kaj, hudiča! Moje je.
Na stojalo ga daj. –Samo minutko me ni bilo.
Drugič ga bom zaklenil med izgubljene predmete.
Sitnoba stara. Mater!
PARKIRNO DOVOLJENJE
Ni na zrcalu.
Živjo, Otto!
Prav.
KMALU NOVA STANOVANJA
Ne dovoli svoji podgani, da spet ščije po mojem dovozu.
Ne meni se zanj, Princ. Zagrenjen starec je. Pa ne ve, kdo je bil.
Eden od vaju je bil.
Povej svojemu ničvrednemu fantu, naj se neha praskati po mednožju.
Tak je kot 14-letni romunski telovadec, za božjo voljo.
Pojdi. Poberi se.
Pojdi.
INŽENIRSKA PISARNA
Pa je tu!
Kaj je to? –Torta ob upokojitvi.
LEPO SE IMEJ
Lepo se imej. Kako pa?
Lepo se imej preostanek življenja. Hoteli smo, da …
Praznujem? –Ja. Ne.
Lepo smo se hoteli posloviti od tebe.
Lepo. –Daj no, Otto.
Ti si se odločil, da greš. Lepo odpravnino si dobil.
Vzel si me iz uprave. Zmanjšal si mi število ur.
Terryja, ki sem ga uril, si postavil za mojega šefa.
Terryja, ki brez telefona ne pozna niti datuma.
Zato sem vzel odpravnino.
Žal mi je, da to vidiš tako. Po združitvi smo se morali vsi prilagoditi.
Toda leta si prispeval k podjetju.
Res je. Zanesljiv si bil ko hudič.
Pogrešali bomo tvoje urnike.
Na Otta! –Na Otta!
Bi kos svojega obraza, Otto?
Kdo je lačen?
LE AVTOMOBILI Z DOVOLILNICO PARKIRANJE PREPOVEDANO
Glej to. Ne, ne.
Čakajte!
Ulice ne smete uporabljati brez dovoljenja.
Nisem parkirala, samo paket sem oddala.
Na znaku paketi niso omenjeni, ne?
Piše, da rabite dovoljenje.
To ni javna cesta.
Lep dan, gospod.
Ko pridete, pomeni, da stanovalec ne more parkirati.
Tisti v belih kombijih tega ne počnejo.
Zakaj samo vi, rjavi?
Pa ne mislim nič rasističnega.
Halo?
Pozdravljeni. Oprostite, me slišite? –Ja.
Tu Susan. –Katera Susan?
Imam krasno novico o vašem zdravstvenem zavarovanju.
Ne, ne. Robot, robot.
S kom pa moram govoriti, da mi odklopijo telefonsko številko?
Z računovodstvom. –Me zvežete ali moram pritisniti številko?
To glasbo poslušam že sedem minut. –Opravičujem se, g. Anderson.
Rad bi izklopil elektriko.
Se selite? –Ne, račun bom zaprl.
A–N–D–E–R–S–O–N.
Zakaj mi ne morete vrniti denarja za šest dni? O–T–T–O.
A, taka je politika! Moja pa je, če bom plin plačal še za šest dni,
ga bom tudi uporabljal še šest dni. Potem sva opravila.
Bedaki.
Vozi, vozi. Ustavi.
Prav. Ja. Ustavi.
Nazaj. Slepi kot imaš, previdno. Uporabi silo.
O ne. –Ne, na pločnik greš. Prav.
Nazaj, nazaj.
Stran.
Stoj.
Sranje.
Kaj, hudiča, pa počne? –Natančno to se sprašujem.
Tu ne smete voziti.
Saj ne vozim. A jaz vozim?
Brez dovoljenja ne smete voziti tod.
Saj imava dovoljenje. Vidite?
Zakaj pa ga imate v žepu?
Voznik sem.
Najela sva hišo. Številko 206.
To ne pomeni, da lahko zapeljete do vhodnih vrat.
Saj nisem. Vzporedno sem parkiral.
Vzporedno s čim?
Ja, ni šlo najbolje.
Še enkrat bom poskusil.
O bog.
Prav.
Dobro, dobro. –Še nazaj, še nazaj.
Še malo. –Saj znam.
Najprej v drugo stran.
Počasi. –Dobro.
Ne. Ne, ne.
Ne, ne, stop! Stojte, stojte.
Ustavite. Ven iz avta.
Ven iz avta. –Žal mi je.
Toliko ste stari, pa ne znate parkirati prikolice vzvratno.
Pes z eno taco in mreno bi to naredil bolje od vas.
Avtomatik je, seveda. Dajte mi ključe.
V držalu za skodelice so.
Vklopite ga z gumbom. –To sem vedel.
Kaj, hudiča, je to?
Radar. Prikolica je preblizu avtu.
Zato piska.
Prav.
Živjo.
Kako vam je ime? –Otto.
Otto?
Otto. O–T–T–O.
Jaz sem Abbie, O–T–T–O.
Jaz pa sem Luna.
Me veseli.
Uspelo mu je v enem poskusu.
Odlično. –Hvala.
Kdor potrebuje radar za vzvratno parkiranje,
ne bi smel voziti.
Ne bi smel uporabljati radia. –To sem rekel.
Dovoljenje mora biti na ogledalu, ne v žepu.
Prav. Adijo. –Najlepša hvala. Zelo lepo od vas.
Bedak.
Sta pripravljeni?
Prav.
Odlično. –Prinesita svoje stvari.
Pridita, ljubici.
Chiquitita, vzemi svoje stvari.
Mojster in Margareta
Koliko je še prostora na policah?
Še tri police.
Koliko škatel knjig še imaš? –Sedem ali osem.
Naredil ti bom še eno knjižno omaro.
Živjo. Otto, kajne?
Otto.
To sem rekla. A ne? Kaj sem rekla?
Saj je vseeno, kaj ste rekli. Otto. O–T–T–O.
Enako od spredaj in zadaj.
Otto. –Otto je, Mari.
Samo ne slišiš pogosto tega imena.
Jaz ga.
Če motiva, lahko prideva drugič.
Kaj sploh hočeta?
Hrano sem vam prinesla.
Zakaj?
Ker ste se mi zdeli lačni. –Zato se tako ujemava.
Zelo rada kuha, jaz pa zelo rad jem vse.
Kakorkoli že …
Hotela sva se predstaviti, kot se spodobi. Ker bomo sosedi.
Prav. –Prav. Adijo.
Jaz sem Marisol.
Jaz pa Tommy.
Otto.
Ste vedno tako neprijazni?
Nisem neprijazen.
Meni se zdite malce neprijazni. –Nisem neprijazen.
Nisem. –Ne? Prav, niste.
Ne, ne, niste neprijazni.
Vaše besede so sladke in prijetne.
Dober tek.
Kaj pa je? –Previdno z omako.
Pollo con mole. Zelo okusno je.
Mehiška jed. Mehičanka sem.
Rodila sem se v Salvadorju, ker je moj oče od tam.
Mama pa je Mehičanka, zato smo šli najprej v Mehiko.
Pa vi? –Svetovalec za IT sem.
Iz Anaheima sem.
Iz Anaheima. –Ja.
El Paso.
Prav, opravki me čakajo.
Oprostite, g. Otto.
Bi mi posodili ključ alvin?
Mislite ključ allen? –Ne, alvin.
Allen se reče.
Ključ allen je, kajne? –Alvin je.
Ves dan poslušam: ključ alvin. –Alvin je, ljubica.
Vsi, ki jih poznam, rečejo alvin. –Vsi, ki jih poznaš, se motijo.
Boš poguglala?
Poguglaj. Wikipedija.
Daj mi telefon. –Ne, kar v svojega poglej.
Veste, katero velikost potrebujete? –Običajno.
Vzemite komplet.
Hvala. –Hvala. Greva, ker imate opravke.
Kaj bi pa ti rad?
Ni lep, sine? To je chevyjev motor.
Zanesljiv. Na tem svetu ni veliko zanesljivih stvari.
Oče, to je Otto.
Zdaj pa dovolj, dragi.
SVEŽI ŠOPKI 2 ZA 8 $
Dva za osem dolarjev?
Mogoče bi se moral povoziti z avtom. To bi vsaj učinkovalo.
Našel sem rože, ki so ti všeč. Rožnate.
Znižane so bile.
Dva za osem dolarjev.
Oprosti, da jih nisem prinesel prej.
Zmotili so me.
Novi sosedi.
Mož je tepec.
Ni razlikoval ključa allen od imena za veverička.
Najemniki, seveda.
Nobenih obvez.
Vem, mogoče si še ne moreta privoščiti nakupa.
Kaj pa bosta, ko bodo pokvarjeni nepremičninarji porušili hišo
in postavili še več kartonastih blokov?
To se bo zgodilo, verjemi.
Saj že vozijo do vrat in po travi.
Dye in Merika.
Kateri bebec si je izmislil tako ime za nepremičninarsko agencijo?
Zveni kot "umirajoča Amerika".
Saj je, seveda.
Ne dobiš več spodobnega kavlja.
Ali vrvi po decimetrih.
Ko te ni, je vse narobe.
Naslednji.
Mislim, da imate hipertrofično kardiomiopatijo.
To je genetsko povečanje … –Vem.
Oče jo je imel.
Verjetno boste še dolgo na tem svetu.
Žal pa v vojsko ne morete.
Naslednji.
Povratno za Pittsburgh, prosim. –1,10 dolarja.
Hvala.
Samo malo.
Knjiga vam je padla!
Gospodična, knjiga vam je padla!
Je moja?
Kaj?
Ja. Videl sem, ko vam je padla.
Mojster in Margareta
Najlepša hvala.
Na polovici sem. Ne bi mi bilo všeč, če ne bi poznala konca.
Izvolite.
Pridružite se mi.
Sonya sem.
Otto. Tako je bilo ime očetu.
Ravno k očetu grem na obisk.
Vsak četrtek grem.
Greš pogosto s tem vlakom?
Ne, priti sem moral na pregled za vojsko.
O bog.
Gotovo je težko, ko ne veš, kaj te čaka.
Kdaj greš?
Saj ne grem.
Še nekaj časa ne.
Vozovnice, prosim.
Hvala.
V redu je, hvala.
Na napačnem vlaku ste. Ta vozovnica je za vlak proti vzhodu.
Najbrž sem …
Na naslednji postaji bom izstopil. Koliko dolgujem?
1,75 dolarja.
Ena.
Drobiž imam.
Hvala.
Izvolite. Hvala. Lep dan.
Četrtak mi je ostal.
Iz leta 1964. Čisto srebro.
Obdrži ga, srečo prinaša.
Res je.
HVALA JED JE BILA ZANIMIVA
Živjo, Otto. Ni malce pozno za jutranji obhod?
Ne. –Ne bi moral biti v službi?
Ne. –Kul. Prideš na kosilo?
Kosilo.
Ja. –Ne, ne.
Svinjska ribica bo, če si premisliš.
Ne, ne, ne.
Oprostite.
Vi ste bili.
To je zasebna cesta, zapornica je tu, da preprečuje promet.
Ne zato, da bi bedasti vozniki uničevali travo.
Prav, dobili ste me. Delam za Dye in Meriko.
Hišnika bom poslal, da to uredi.
Kot nova bo. Še boljša. Lep dan, prav?
Pravila imamo z razlogom.
Vem, kaj nameravate. –Prav, g. Anderson. Kakor rečete.
Še naprej stražite sosesko.
Stran, težak!
Pridi.
Stran!
Še en kamen vrzi, pa bom cucka vrgel čez streho.
Ne mečem jih v vašo hišo. Hudobna mačka je opraskala Princa.
Ubila bom gnusobo. –Ne boste.
Podivjana je. Najbrž je polna ogabnih bolezni.
Tako kot najbrž vi. Pa ne mečem kamnov v vas.
Andy? Si slišal, kaj je rekel?
Veš, kaj mi je rekel zadnjič, ne?
Poberi se, dokler je čas. Nisem tvoj prijatelj.
Pri Dye in Meriki so rekli, da bodo starce iz ulice dali v dom. Fino!
Zdravo.
Kaj je spet? –Ključe vam vračam.
Našel sem enega v paketu s pohištvom. –Čestitam.
Spekla sem vam salpores de arroz.
Je to piščanec in mole?
Ne, salvadorski piškoti. Oče jih je oboževal.
Zelo okusni so. Všeč vam bodo. –Ja, ker sem jih jaz spekla.
Otto, bi mi posodili lestev, če jo imate?
Okno se je zataknilo. –Zakaj potrebujete lestev?
Tisto zgoraj je.
Ne odpre se.
Ga boste poskusili odpreti od zunaj? –Ja.
Po plašč grem. –Prav. Hvala.
Všeč mi je, da maha. –Pritrdiva še roko.
Dobro. –Anita.
Otto, nočem te nadlegovati, ampak nimava gretja.
Prideš pogledat?
Prezrači radiatorje.
Kako to naredim?
Tako da jih prezračiš.
Otto, ne bodi nevljuden.
Nisem nevljuden.
Pri Ottu včasih težko opaziš razliko.
Ja.
Mimogrede, na številko 206 smo se priselili.
Marisol sem. –Tommy.
Dobrodošla. –Me veseli. –Anita sem.
Za ogrevanje je skrbel moj mož Reuben.
Vedela sva, da nekega dne ne bo mogel več
opravljati stvari po hiši.
Mogoče bi Reuben mislil na to, ko je pripravil svoj udar.
Tega je že davno.
Udar? –Nesporazum je bil.
Udar je bil.
Otto, ne bi šli predihat radiatorjev k Aniti?
Ne, ker jih ne predihaš, ampak prezračiš.
Draga, glej to rampo. –Sonyina je.
To rabiva za voziček. –Odložite jo.
Odložite jo! Kdo vam je dovolil?
Oprostite, Otto. –Pojdite, vsi.
Vzemite lestev in pojdite.
Prav. –Hvala.
Hvala. –Pazi.
Hvala.
Ne. Kaj delaš tu?
Kako si prišel noter?
Dajmo, vozi! Ven!
Pojdi že ven.
Gremo.
Pusti me!
Če me boš opraskal, te bom ugriznil.
To te bo izučilo.
Butasta mačka.
Živjo, Otto!
O–T–T–O.
Otto. –Avgusta sem vama posodil zalivalno cev.
Če mi jo vrneta, bom prezračil radiatorje.
Vstopi.
Tvoji novi sosedi se mi zdijo zelo prijetni.
Zelo prijetni.
Kmalu boš imel še več novih sosedov.
Nepremičninarji so rekli,
da se morava z Reubenom izseliti.
To je neumnost. Vidva sta lastnika hiše, ne oni.
Ja, to sem jim rekla.
Z najinim sinom Chrisom so govorili.
Chris pravi, da ne morem več skrbeti za Reubena.
In da potrebuje posebno nego.
Jaz pa bi morala iti v dom.
Kaj pa Chris ve o tem? Bedak je, vedno je bil bedak.
Ne morejo vaju prisiliti.
Sploh ve, da sva tu?
Seveda ve. Naj te videz ne prevara.
Še vedno je tu notri.
Po zalivalno cev grem.
Soseska razpada.
Sploh ni več skupnosti lastnikov.
Nikogar ni, ki bi skrbel, da vse dela.
Ne tako, kot sva midva.
Samo da bo jasno, še vedno ti nisem odpustil.
Nisem si pa mislil, da boš tako hitro zbolel za tem sranjem.
Zdaj pa …
Rušijo vse, kar sva trudoma gradila.
Še odšel nisem, pa nas hočejo že izbrisati.
Tega ne bom gledal.
Odšel bom.
Za vedno. –Anita. Si pripravljena za kosilo?
Koruzno kremo imam. Rad jo imaš. –Hvala.
Hvala, Otto. Oprosti, da je nisva prej vrnila.
Bi ostal na kosilu? –Anita je spekla svinjsko ribico.
Ne, opravke imam.
Reuben, kaj delaš, dragi?
Spusti. –Kaj delaš?
Spusti. –Reuben.
Pusti. –Kaj delaš?
Hudiča.
Poskusi ga odpreti od znotraj.
Više je, kot sem mislil.
Vrti se mi, ljubica.
Na naslednjega bova morala.
Otto. Tako je bilo ime tvojemu očetu.
Zapomnila si si.
Si se moral vrniti v vojaško središče?
Ne, za vozovnico sem ti hotel vrniti.
Ne bi bilo lepše, če bi me povabil na večerjo?
Greva? –Ja, greva.
Zamujaš … –Petnajst minut.
Res?
Kakšne stvari te zanimajo?
Zanimajo? –Kaj imaš rad?
Stroje, motorje.
Zanima me, kako stvari delujejo. –Zanima me, kako stvari delujejo.
Kaj počne vsak del, da avto lepo teče.
Bolj zapleteno je, kot ljudje mislijo.
Uplinjač zmeša pravo količino goriva in zraka,
svečka pa vžge mešanico.
Ta potisne bat in pogonsko gred.
Kje si se naučil toliko o avtomobilih?
Od očeta.
Samo o tem sva govorila. Dober oče je bil.
Zanesljiv.
Umrl je.
Pred dvema mesecema.
Nenadno je bilo. –Žal mi je.
Pa mama? –Ne spomnim se je prav dobro.
Samo občutka, kako je bilo, ko je umrla.
Zakaj nisi naročil glavne jedi?
Doma sem jedel.
Zakaj?
Da bi lahko naročila, kar bi hotela.
Zlagal sem se ti.
Oprosti.
Nisem v vojski. Zdravnik me je zavrnil.
Če me ne bi, bi imel službo, na kar sem računal.
Pa je nimam.
Ne vem, kaj bom naredil.
Šel bom.
Otto!
Že grem.
Kaj? Kaj hočete?
Kaj delate tu? –Pa vi?
Iščem vas. –Našli ste me.
Me lahko peljete v bolnišnico?
Tommy je padel z lestve, rešilec ga je odpeljal.
Lahko se odpeljete sami z uvoženo kripo.
Nimam vozniške.
Koliko ste stari? –30.
Pa nimate vozniškega dovoljenja?
Imam začasno vozniško. Nisem naredila do konca.
Koliko pa je še do konca?
Prosim!
Zberite se! Prosim, poslušajte.
Tommy je v bolnišnici in mogoče umira.
Me boste peljali ali bom morala z avtobusom?
Peljal vas bom. –Hvala.
Je bilo tako težko?
Kam greste?
Po otroka!
Otroka?
Dvigni me!
Bum povsod. Ne!
Bum, bum, bum. –Te lutke.
So superjunaki?
Luchador je rokoborec. Ja.
Rokoborca. –Našla sem knjigo o medvedu. –Vidim.
Hoče, da ji jo preberete.
Tako je.
Si tam, mali medvedek?
"Si tam, mali medvedek?" Je rekel g. Medved.
"Kje je moj mali medvedek?" –Ne, govori kot medved.
Medvedi ne govorijo. –Ta govori.
"Kje, le kje je moj medvedek?"
"Si tam, medvedek, v krošnji?"
Ne, sova je!
"Tu ni nikogar, samo mladiček in jaz."
"Si tam, medvedek, globoko pod zemljo?"
Nisem medvedek. Beppo sem!
Živjo, Beppo!
Bi radi videli čarovnijo? –Ja!
Bral sem jima.
"Bral sem jima," je zagodrnjal medved.
Mi posodite kovanec, g. Medved? –Ja, prosim.
Prosim, prosim?
Ja, ja!
Nazaj ga hočem. –Seveda.
Še kostum je last bolnišnice. Plačati ga bo moral.
Beppo osrečuje ljudi. Občasno prostovoljno dela tukaj.
Otto, kaj ste naredili?
Nič.
Dedek Otto je mahnil klovna. –Nisem.
Ja, ste. –Dedek rokoborec!
Luchadoro!
Klovn je bil kriv.
Kam pa gre?
Tu je.
Pihnite.
Tu je!
Kako si to naredil? –S čarovnijo. Hvala.
Želim vam čaroben dan.
Adijo! –Adijo, Beppo!
Hvala. –Čakajte malo.
To ni moj četrtak.
Iz vašega ušesa je, zato je to vaš problem.
To ni moj četrtak.
Ne, ne, to ni vaš četrtak.
Dal sem vam četrtak in rekel, da ga hočem nazaj.
Hočete dolar? –Zamenjali ste ga.
Dali ste mi ta četrtak.
Bo imel Otto težave?
Samo četrtak je. –Ni.
Vidite baker? Dal sem vam četrtak
iz leta 1964. Nazaj ga hočem. –Mirno.
Kje je? Pri sebi ga imate. –Policist, na pomoč!
Težave s klovnom. –Kje je?
Spustite klovna, gospod. –Aha! 1964!
Kje je moja igrača? –V nahrbtniku.
V katerem predalu? Sto jih je.
Kaj?
Moj oče se je tako smejal.
Ne smejim se. –Tako je.
Nikoli ne bodi hudobna do klovna.
Pride tudi ključ Alvin?
Mami, tam je!
Zapeljite gor, prosim, da ga poberemo. –Otto!
Hvala, da ste nas peljali. –Adijo, dedek luchadoro.
Hvala, Otto. –Lahko noč.
Še enkrat hvala, Otto. –Adijo.
Prav, dame. Gremo. –Pridite.
Tvoja nova noga je kot robotska.
Otto!
O bog, je poginil?
Ne, najbrž spi.
Otto, ne, prosim. Vzemite ga, prosim.
Zakaj ga ne vi?
Noseča sem, ne smem se dotikati mačk, da ne dobim tokso nekaj.
Če je šel tja, lahko pride tudi ven.
Zakaj ste taki? –Ne znam z mačkami.
Živjo. Kaj bo dobrega? –Jimmy, tu je …
O ne!
Ogreti te moramo, srček. –Ja. Previdno.
Držim te. Hladen je.
Kam greva? –Ne, tokso. Otto.
Prav. Greva. Držim te.
Otto, odprite vrata. –V redu je, srček.
Vse bo v redu, chiquitito. –Revček.
Sneg sta prinesla noter. –Oprosti.
O bog, hladno je!
Lahko tole? –Ne, ne.
Ta plašč pustite pri miru. –Lahko prinesete odejo, prosim?
Za mačko? –V redu je, jaz bom.
Kaj delate?
Telesna toplota dela čudeže. Imam veliko telesa in toplote.
Pečico bom vklopila.
Mačke že ne boste dali v mojo pečico.
Samo hišo bi rada ogrela.
Zelo nizek pult imate. Kje ste ga dobili?
Naredil sem ga. Za Sonyo, ženo.
Je tudi ona majhna?
Sonya je umrla.
Odlična kuharica je bila, kajne?
Pogosto sem jedel tu.
Moje sožalje.
Lahko zdaj gresta? Delo imam.
Lepo te je bilo videti, kot po navadi.
Kdo bo skrbel za mucka?
Ti.
Prav.
Zdaj pa me zasnubi, kot se spodobi.
Lepo je bilo.
Lačna sem.
ČESTITAMO LETNIK INŽENIRJEV 1978
Pokaži.
Odbor potrjuje, da je Otto Anderson
izpolnil vse dolžnosti in postal diplomirani inženir.
Bi se kdaj
rada poročila?
Ker če bi se … –Poglej me.
Zdaj pa me zasnubi, kot se spodobi.
Bi se …
Bi se poročila z mano? –Ja.
Ja.
Ja!
O bog. –Pokličite rešilca.
Padel je!
Pomagajte mu. –Ne, snemajte.
Za božjo voljo! –Bo kdo kaj naredil?
O bog, padel je.
Spravite ga s tirov.
Se lahko premikate?
Stran morate. Vstanite!
Bi mi kdo pomagal?
Dajmo! –Snemaj, snemaj!
Fotkaj.
Vidim ga.
Približaj obraz. Kaj se je zgodilo?
Šli smo v muzej.
Poglej me. Pozdravi. Vdihni.
Primi me za roko. –Primite me za roko.
Primite me za roko, takoj.
Ste zmešani? Lahko bi umrli.
Življenje ste mu rešili. –Življenje mu je rešil.
Bravo.
Saj je vseeno. –Sledita nama.
Bi radi, da me kap?
Glejte to.
Abbie je hotela narisati novega soseda.
Podarja vam jo.
To ste vi. Vedno vas nariše v barvah.
Kako vedno?
Nekaj sem se spomnila.
Lahko me učite voziti.
Ne. Ne, ne.
Nimam časa za to.
Plačala bom za gorivo in drugo.
Tu sta! Povsod sem vaju iskal.
Živjo, Jimmy. Kaj delaš? –Je maček tu?
Pomiri se, no. Tole mu ni všeč.
Spusti ga iz škatle.
Prav. Oprosti.
Kaj si nameraval z njim? Ga peljati na sprehod?
Nazaj sem ga prinesel. Pozabil sem, da sem alergičen.
Jimmy!
Kosmiče sem dal gor, pa ni pomagalo.
Pridi z mano. Tommy ima recept od lani.
Sršenje gnezdo je našel. –Nočem te vznemirjati.
Ne praskaj se. –Lahko samo malo popraskam?
Pa maček?
Očitno je zdaj tvoj, Otto.
Rad ga imej.
Spravi se v škatlo.
V škatlo.
Pojdi v škatlo.
Oprosti, da še nisem prišel.
Teže je, kot sem mislil.
Zdaj pa je prišel še on.
Mačka imam.
Ugotoviti moram, kaj bom z njim.
Potem pridem k tebi, Sonya. Obljubim.
Pogrešam te.
Ne, ne, ne boš mi vzel postelje.
To je tvoja postelja.
Bi raje spal zunaj? Na snegu?
Lahko uredim.
Najboljši oče boš.
Kaj? –Za to uporabljaš kolo?
Ja, to je moja služba.
Strežba in točenje bencina sta službi.
Ponoči delam v piceriji, konec tedna pa v trgovini.
G. Anderson ste, ne?
V šolo ste hodili na predstavitve.
Kdaj pa?
Ga. Anderson je bila moja učiteljica.
Prva, ki z mano ni delala kot s čudakom.
Ker sem trans.
Prva me je klicala po mojem novem imenu.
Še druge učitelje je spodbujala k temu.
To mi je pomagalo v šoli.
Ne bom jih več puščal tu.
Kako ti je ime?
Malcolm.
Otto. –Me veseli, Otto.
Otto, dobra novica!
Andy me uči voziti. –Napačno.
Hvala. –Malenkost.
Adijo.
V nevtralno dajte!
Še vedno imate v vožnji. Avtomatik je.
V načinu vožnje imate.
V nevtralno morate dati. –Kaj?
Na pomoč! –Prihajam!
Rešujem princesko.
Prav. Že grem! –Otto!
Otto je prišel. Mama je naredila salpores.
Vstopite. –Ne morem gledati,
kako en bedak uči drugega voziti avto. Oblecite se, vozit greva.
Kaj?
Učili me boste? Res?
Otto, hvala!
Hvala.
Takoj pridem! –Zelo lepo od vas, Otto. Hvala.
Enkrat sem poskusil.
Mama se gre peljat. –Previdno, ljubica.
Lepo se imejte.
Adijo, mami. –Prav.
Vsi odrasli so šli. Pridita!
Ampak, Otto, greva lahko z našim avtom?
Samo z avtomatikom sem vozila.
Ne. Učil te bom voziti. Noter.
Rdeča je. Ustaviti boš morala.
Ampak moram pritisniti na sklopko, ne? –Ja.
Potem pa na zavoro.
Ne, drži sklopko.
Pritisnem na zavoro in na sklopko.
Tako je. Zdaj pa zaviraj.
Zaviraj. Zaviraj.
Ne vpij name. –Ne vpijem nate.
Stiskam sklopko. –Ustavila bova.
Sklopka in zaviraj. Zaviraj, zaviraj.
Avto stoji. Ne zaleti se vanj. Zaviraj!
Prav. Spusti.
O bog.
Zavora.
Sklopka in zavora.
Pojma nimam. –Učiš se.
Skoraj bi se zaletela. Toliko je manjkalo.
Saj je vseeno, hibrid je. –Hibrid je. Prav.
V redu je. –Ampak zelo blizu sem.
Vseeno. –Mi ni treba nazaj?
Samo počakaj na zeleno.
Pojdiva. Sklopka.
Dodaj malo plina. Počasi popusti sklopko.
Zelena!
Sklopka, daj v prvo. Ni ti treba zavrteti ključa.
Pelji! –Samo pritisni …
O bog. –Pritisni …
Počasi popuščaj sklopko in pritisni na plin.
To je vse. –Ne znam.
Ne, Otto.
Kaj? Sranje.
Kaj je narobe z vami? Voziti se uči.
Se vi niste učili voziti?
Pomiri se, stari.
Ne govori mi stari, gnida!
Če boš še enkrat potrobil,
bo to zadnje, kar boš naredil.
Kapiraš?
Sranje.
Poslušaj me. Dva otroka si rodila. Kmalu boš tretjega.
Prišla si iz oddaljene države.
Naučila si se nov jezik.
Izobrazila si se in se poročila s tepcem.
Pa družino držiš skupaj.
Zlahka se boš naučila voziti.
Svet je poln bedakov,
ki so se naučili voziti. Ti pa nisi bedak.
Torej.
Sklopka.
Prestava.
Plin.
Vozi.
Que bueno. –Que bueno.
Tam je parkirno mesto. Ustavi poleg.
Zapelji nazaj, da bo odbijač vzporedno s tvojim ogledalom.
Zdaj pa poravnaj.
Nazaj do robnika.
Malo. –Malo.
In ustavi.
Prestavi v ler.
Zavora. Ključ.
Je to vse?
To je vse.
Pa ravno pravi čas.
Jaz bom.
To je semlor.
Švedski ekler.
Hitro se umažeš. Pokusiva.
S prsti.
Kako si našel ta lokal?
To je bil Sonyin lokal.
Prišla sva vsako soboto ob enih.
In potem?
Ob dveh sva šla domov.
Opral in zloščil sem avto.
Ona je ocenila teste, skuhala in preostanek dneva brala.
Kakšne knjige? –Svoje knjige.
Poskušal sem prebrati kakšno, pa …
Samo …
Knjige me ne zanimajo.
Njeni prijatelji so govorili, da sva kot noč in dan.
Pred Sonyo je bilo moje življenje črno-belo.
Ona je bila barva.
Všeč bi mi bila.
Karizmatična je bila.
Šolo je prepričala, da je vpeljala program
za otroke, ki potrebujejo dodatno pomoč.
Veliko otrok je imelo težave doma, socialni problemi.
Ko jih je Sonya dobila v roke, so recitirali Shakespearja.
Srečal sem njenega učenca.
Nedavno.
Malcolm mu je ime.
Še smetane potrebuješ. –Prav.
Ko sva se priselila, je bilo seveda vse v redu.
Rajsko.
Dobrodošla v soseski.
Živjo, Sonya sem. –Jaz pa Anita.
Sonya in Anita sta postali najboljši prijateljici.
Ključe Allen …
Z Reubenom sva si bila podobna.
Počasi!
V večini stvari.
Bedak.
Toda ljudje se spreminjamo.
Oziroma se ne.
Zgodi se kaj, zaradi česar se ljudje oddaljijo.
Zgradijo zidove, so užaljeni.
Ne vem, zakaj.
Mogoče smo izgubili živce zaradi gradnje.
Na hribu je bil gozdiček. Zato mu pravijo Brezje.
Posekali so ga, da bi zgradili stanovanja.
Sploh niso vedeli, kaj delajo, dokler jim nisva povedala.
To je bilo pred udarom?
Oja, takrat sva bila z Reubenom prijatelja.
Po tem sva videla samo razlike.
Nekaj let pozneje je njun sin Chris sprejel službo na Japonskem.
Mislim, da ju od takrat ni obiskal.
Z Reubenom se nista razumela.
Takrat sem se odločil zakopati sekiro.
Reuben!
Živjo.
To mi je dala Sonya že pred časom.
Ni še bilo priložnosti.
Bi začela znova?
Bi rad videl moj novi avto?
Prav.
Nov model.
Nedavno je prišel na trg.
Voila.
Toyota?
Toyoto si kupil.
Celica GT kabriolet.
Pet hitrosti, avtomatik.
Iti moraš v korak s časom.
Otto!
Ne vem, kaj je bilo Reubenu, ampak vedel sem, da sem ga izgubil.
Človek mora stati za svojimi načeli.
Pa čeprav je to F–O–R–D.
Sta s Sonyo kdaj premišljevala o otrocih?
Ura je dve.
Prav.
Ja.
Bi nam mogoče lahko nocoj pomagal?
S Tommyjem nimava več veliko časa, da bi šla ven,
preden se rodi otrok. –Ne bom vaju vozil na zmenek.
Ne, s taksijem bi šla.
Zakaj me potem rabita?
Nisem, zakaj bi? –Ja, si, daj nazaj!
Ujemi me, če moreš. –Pomirita se.
Naučita se deliti.
Nisem prepričan, da sem za.
Ne bodi smešen, fino bo.
Abbie mora v posteljo pred deveto.
Bo šlo?
Alarm je 4491.
Izklopil bom notranjo cono.
Me poslušaš?
Če hočeš ven, pritisni na ta gumb.
Pa je alarm izklopljen.
Tu bom.
Prav.
Nikoli ne veš.
Bodita pridni do dedka Otta. –Bova.
Ne vidim čokoladnega mleka.
S sirupom se naredi. Ampak ne preveč, da ne bo bedela.
Daj mi mleko. –Kaj je to?
To je prekleti nekoristni pomivalni stroj.
Oče je rekel, da ga bo vrgel skozi okno.
Pa mu mama ne dovoli več odpirati oken.
Glava.
Cabeza.
Dobro.
Oči.
Ojos.
Dobro.
Roka. Brazo. –Roka. Brazo.
Dobro.
To se mi ne zdi pametno. –Zakaj?
Ker proti luchadorju nihče nima možnosti.
Abuelo luchadoro!
Na pomoč!
Ne, on je začel.
Si? –Podrsaj in usekaj!
Usekaj! Karate udarec.
Zelo tiho je.
Živjo.
–Živjo.
Spala je že.
Kako je bilo?
Dobro. –Odličen si bil, Otto.
Potrepljaj se.
Hvala, Otto.
Izstopite zdaj.
Lahko noč.
Kako mu je uspelo?
Živjo, Otto. –Živjo, Malcolm.
Ne slišiš, kako ropota veriga, ko prestavljaš?
Kolo je staro. –Ni kolo krivo.
Samo menjalnik moraš naravnati.
Kaj? –Menjalnik moraš naravnati.
Oprostite. Sem Shari Kenzie. –Živjo.
Novinarka za družabne medije.
Otta Andersona iščem.
Ste prepričani?
Super. To je noro.
Če lepo delaš z njim, ti bo lepo služilo. Kar obdrži jih.
Hvala, Otto.
Ne morem verjeti, da ti pomagam smetiti po zelenicah.
Dve službi nista dovolj?
Za avto varčujem. –Ja?
Kakšen avto? –Folksvagen.
Ovirate uvoz v garaže.
G. Anderson, sem Shari Kenzie.
Sem novinarka za družabne medije.
Kaj je to?
Na spletu imam serijo Vsakdanji junaki.
To, kar ste naredili na železniški postaji, je bilo čudovito.
Življenje ste mu rešili. –Nisem pravi.
Posnetek sem gledala najmanj desetkrat.
Vi ste. –Posnetek?
Ga niste videli?
Nekdo ga je posnel in ga objavil na spletu.
Nekdo vas je prepoznal v komentarjih. Tako sem vas našla.
Ima več kot milijon ogledov. –Milijon?
Zakaj se ljudje ne morejo brigati zase?
Ker so take zgodbe navdih za druge.
Bi lahko za hip govorila z vami?
Ne, preveč opravkov imam.
Posnela sem sporočilo moškega, ki ste ga rešili. To morate videti.
Otto, živjo!
Dobro jutro.
Si pripravljen na ure vožnje?
Nimam časa. –Ne?
Še sem tu. –Nisem vas zaklenil.
Obrnite kljuko, odprite.
Saj ste že kdaj odprli vrata, ne? Bedak.
Otto, jaz sem!
Odšla je.
Dobro. Nisem še končal obhoda.
Novinarka za družabne medije? Kaj, hudiča, to sploh pomeni?
Kup tepcev, ki se snema.
Dobro si se odrezal. To, da si jo zaprl v garažo?
Odlična strategija. Bravo.
Otto, zelo veliko si naredil za nas.
Rada bi se ti oddolžila. –Nič ne potrebujem.
Dobro hrano rabiš. Včasih? Ne?
Tisti piškoti … –Kateri? Salpores de aroz?
Niso bili slabi.
Veš,
lahko ti pomagam pospraviti hišo, počistiti hodnik
in spakirati Sonyine plašče in čevlje.
Ni treba.
Ne, ampak lahko ti pomagam, da greš naprej.
Nočem naprej.
Vedno bo ob tebi. Ampak ti si še vedno tu.
Dovolj.
Po očetovi smrti je mama nehala živeti.
Nehala je živeti kot prej … –Nehaj govoriti!
Nehaj. –Prav. Ne kriči name.
Zakaj se ljudje ne brigajo zase?
Bedaki. Na vsakem koraku me nadlegujejo.
Bolj čvekajo, bolj brišejo spomin na njen glas.
Nočem, da izbrišeš Sonyo iz mojega življenja.
Bila je vse.
Pred njo ni bilo nič in po njej ni nič!
Jaz sem nekaj.
Mrha pokvarjena!
Ne, ne.
Stop. Ustavite avto.
Ste vi pustili odprta vrata? Ja, vi ste bili.
Samo vi se sekirate. –Hočem, da ljudje spoštujejo pravila.
Ja, vem. Vse vem o vas.
V pisarni imamo tako debelo mapo o vas.
Vem, da za vse, kar se je zgodilo ženi, krivite …
Utihnite. Niti besede več.
Pomirite se, Otto. Nočem vas vznemirjati.
Ampak ne bi smeli stanovati sami.
O vas vemo več, kot mislite.
Pazite na srce, prav?
Kaj vi veste o mojem srcu?
Kaj veste o mojem srcu?
Presneti vsiljivi pokvarjenec! –Otto.
Kaj se dogaja? Si dobro? Se dobro počutiš?
Če bi mi rada pomagala, zapri vrata.
Govori z mano. Prosim.
Govori z mano.
Hvala.
Pristajala ti bo.
Ne. –Daj no.
Zelo si srčkan, dragi.
Daj mi roko. Otrok močno brca.
Takoj se vrnem.
Sonya!
Živjo.
Tu si.
Zdaj pa dovolj, dragi.
Jezen si. Vem.
In žalosten.
Jaz tudi.
Ampak zdaj morava živeti.
Kaj je spet?
Malcolm. –Oprostite, nisem hotel …
Ne bom te ustrelil. –Kaj je bil ta hrup?
Agregat je eksplodiral in ni elektrike.
Kaj hočeš? Hladno je.
Bi smel nocoj prespati na vašem kavču?
To ni hotel.
Ne. Oprostite.
Zakaj ne greš domov?
Oče me je vrgel ven.
Lahko prespiš na kavču.
Ne hodi v jedilnico. Strop moram popraviti.
Zgoraj je, v Sonyinem kabinetu.
Zakaj te je vrgel ven?
Ker si zdaj Malcolm?
Ja, ker sem Malcolm.
Ker se tako oblačim.
Ker preveč berem in ne maram športa. Zaradi vsega tega.
Sram ga je, ker sem trans. –Potem je bedak.
To je tvoja soba.
Ničesar se ne dotikaj. –Prav.
No … –Dobro jutro.
Elektrike še vedno ni. Skuhal sem jajca, dokler so še dobra.
Upam, da vam je prav.
Na obhod moram. –Ne bi prej spili kave?
Bi.
Izvolite.
Boste jajca?
Ne bom rekel ne.
Prav.
Ta pločevinka
gre sem.
Obesi to.
Živjo, Otto! Na obhodu si, kaj?
Se vama lahko pridružim? Korake moram nabrati.
Prav. Jimmy sem. –Malcolm.
Me veseli. –Hvala.
Ja.
Greš lahko počasneje, Otto? Srčni utrip se mi je povišal.
Ja.
Si slišal, da bodo Reubena popoldne preselili v dom?
Kdo? –Tipi iz Dye in Merike.
O bog. Anito so prepričali, da proda hišo.
Ne, s Chrisom so se pogodili.
Tega ne more narediti. –Lahko.
Pri Dye in Meriki so ugotovili, da ima Anita parkinsona, in poiskali Chrisa.
Parkinsona? –Ja.
Lani je Chris prepričal Anito, da ga pooblasti,
če bi se ji poslabšalo.
Zato je Dye in Merika od Chrisa kupil hišo.
Klinci.
Anita je lani izvedela, da ima parkinsona?
Nekaj se ne ujema. Povedala bi Sonyi, ona pa meni.
Anita in Reuben nista hotela, da s Sonyo vesta.
Rekla sta, da imata dovolj drugih težav.
To sta rekla?
Pokaži mi vse, kar si kdaj dobila od Dye in Merike.
Sporočila, pisma. Imaš kopijo pooblastila?
Kako veš za to? –Jo imaš?
Ja. –Prinesi.
In vse zapise o svoji in Reubenovi bolezni.
Ti je Jimmy povedal? –Mi lahko prineseš zdaj?
Ja.
Bedak sem bil.
Samo svoje težave sem videl in pozabil na vse druge.
Mislil sem, da tudi drugi ne mislijo name.
Prijatelji tega ne bi smeli početi, zato …
To mi po vseh teh letih ne gre zlahka z jezika,
ampak oprosti.
Uredil bom vse to.
Telefon bi si sposodil.
Kaj je narobe s tvojim?
Trenutno je izklopljen.
Zakaj? –Ni važno, samo telefonirati bi moral.
Veš, kaj? Ne.
Ne? –Ne.
Nočeš mi povedati, zakaj imaš izklopljen telefon.
In zakaj potrebuješ mojega.
Nočeš mi povedati, kaj se ti je zgodilo včeraj na ulici.
Potem pa mi nočeš odpreti?
Prestrašil si me, Otto.
Veš, kako dolgo sem bila zunaj?
In nisem vedela, ali se ti je kaj zgodilo.
Ali se ti bo kaj zgodilo.
Oprosti, ker sem rekla tisto o Sonyinih plaščih.
Samo pomagati sem hotela.
Ti pa si me pustil zunaj.
Zato ti ne posodim telefona.
Misliš, da je tvoje življenje težko, ker so vsi bedaki
in moraš vse narediti sam, ne?
Ne?
Ampak veš, kaj?
Ne moreš.
Tega ne more nihče.
Po mojem bi moral biti vesel, da ti nekdo pomaga skozi ušiv dan.
Čeprav je bedak.
Zato … –Nepremičninarji bi radi Anito in Reubena vrgli iz hiše.
Zato moram telefonirati.
Prav. Vstopi.
Nikoli nisva šla na dopust.
Sonya je bila v šestem mesecu nosečnosti.
Hotela je narediti nekaj posebnega, preden pride otrok.
Šla sva na potovanje k Niagarskim slapovom.
Na poti nazaj je imel avtobus nesrečo.
Izdelovalec je opozoril na napako na zavorah,
vendar je niso odpravili.
Sonya je bila paralizirana.
Izgubila sva sina.
Po treh mesecih je končno prišla domov.
Toda začeli so graditi nova stanovanja,
občinski dom in pločnike.
Nič ni bilo urejeno za ljudi na vozičkih.
Gradbeniki bi lahko spremenili načrte,
ampak takrat ni bilo zakonov, zato se niso zmenili.
Jaz pa sem se.
Meni ni bilo vseeno.
Obstajajo kraji za take, kot je vaša žena. –Bil sem besen.
Kaj to pomeni? Taki, kot je ona?
Kaj bi radi povedali? –Pustite me.
Takrat me niso več izvolili za vodjo stanovanjske skupnosti.
Vse sem hotel uničiti.
Gradbenike, nepremičninarje, avtobusnega prevoznika in voznika.
Nikoli ne bi odnehal.
Če ne bi bilo Sonye.
Sonya je rekla, da morava živeti naprej.
To sem naredil.
Živel sem za Sonyo.
Pred pol leta je umrla. Rak.
Hotel sem se ji pridružiti.
Zato sem dal izklopiti telefon.
Zdaj pa se mi zdi, da hoče, da živim naprej.
Pa opravke imam.
Čas tratiš, Otto. Vse je zmenjeno. Reuben gre z nami.
Če nas boš oviral, te bom dal aretirati.
Saj nič ne delam.
Niti koraka več. Ne boste mi odpeljali moža.
Anita, prosim, to počnemo za vaše dobro.
Radi bi mi vzeli to, kar je moje.
Hočem,
da Reuben ostane …
DYE IN MERIKA ODDELEK ZA STAREJŠE
z mano do smrti.
Kdo bo skrbel za Reubena, ko vi ne boste mogli?
Ali za vas? Otto? Otto ni najbolj zdrav, kajne, Otto?
Jaz bom skrbel zanju.
Kaj delate? Odložite.
Anita in Reuben sta mi kot družina. Skrbel bom zanju, dokler bo treba.
Nista vaša družina. Njun sin Chris meni, da ne moreta živeti sama.
Zato moramo …
Oprostite. Kdaj je Chris nazadnje videl starše?
Na Japonskem živi. Že deset let nimajo stikov.
Chris ne ve, kako živijo starši. Ve to, kar mu poveste vi.
Kdo ste pa vi? –Shari Kenzie.
Novinarka za družabne medije.
V živo gremo.
Ugasnite kamero. Tega ne smete snemati.
Pločnik je javen.
Anitinemu sinu Chrisu ste rekli, da ima Anita parkinsona,
ampak tega ni povedala nikomur.
Kako ste vedeli? –Preveriti moram.
G. Anderson je lokalni junak.
Pravi, da poznate podrobnosti
iz njegovih zdravstvenih kartotek.
Kako vi in vaše podjetje
nezakonito pridobivate zdravstvene podatke o starejših občanih?
Pojdimo. Opravili smo.
Veselilo me je.
Vi ste opravili.
Umaknite prekleto kamero. –Adijo.
Uspelo nam je. –Ja.
Adijo, hvala!
Anitino in Chrisovo zgodbo sem naložila pred eno uro.
Že zdaj je več deset ljudi reklo,
da so jih iz Dye in Merike vrgli iz hiš.
Ni bilo težko. –Ja, adijo.
Če imate zgodbo, jo delite z mano na Shari_Kenzie.
Posnela sem.
Rampo ste pozabili zapreti.
Si videl? Takoj so se vdali.
V najinih časih so se vsaj borili.
Niso se nas še znebili.
Ja. Res je dober občutek.
So solidarni sosedje preteklost?
Tu sem s pričama Anito in Jimmyjem in bom izvedela več.
Jimmy, rekel si, da sta Anita in Reuben zate kot družina.
Kaj natančno to pomeni?
Skoraj vsak večer jem pri njiju.
Vem, kaj čakaš. Si lačen?
Vem, kaj hočeš.
Takole.
Priselila sta se nedavno. Kako se počutita?
Zelo lepo je.
Lepo je, če so okoli ljudje …
Ja. –Otto?
Pokličite rešilca!
Gospa Mendez? Lahko greste k njemu. –Ja.
Hola, abuelo Otto.
Gospa Mendez? Dr. Ellisova sem.
G. Anderson vas je navedel kot sorodnico.
Ja. Tako je.
Vaš stric se je komaj rešil. Vam je omenil svojo bolezen?
Ne.
Ima hipertrofično kardiomiopatijo.
Njegovo srce je preveliko.
Preveliko?
Prav.
Oprostite. V redu je.
Ne znaš umirati, veš?
Otto, čas je.
Čas je.
Kardiologinja sem. Poklicala bom porodničarje.
Naredite kaj. Čas je.
Fantek je!
Pripravljeni? Slikajmo se.
Slikajmo se.
Slika, slika!
Pripravljeni? Vsi recite "Marco".
Ena, dve, tri.
Marco!
To je naš prijatelj Otto.
Živjo, Otto!
Gre za avtomobile pred hišo? –Ne, ne.
Nekaj sem ti prinesel.
Otto.
Prebarval sem jo. –Čudovita je.
Za otroka.
Hvala. Primi ga za hip, prosim.
Zakaj? –Da pokažem Tommyju.
Primi ga. Jokal bo.
Takoj pridem.
Tomaso?
Takole.
Mu jo dam nazaj noter?
Takole. Ja.
Prav.
Yo soy abuelo Otto.
Prav?
Pokazal ti bom, kako dela.
Nič ti ni treba delati. Počasi.
Glavica.
Zdaj pa samo narediva
tole.
Sonya, to sta Abbie in Luna. Nekaj sta ti prinesli.
Živjo, Sonya.
To pa je čisto novi Marco.
Pa Marisol in Tommy. Povedal sem ti zanju.
Reci "Hola, Sonya".
Rada je imela rožnato cvetje, punci. Dobro sta izbrali.
Tudi jaz imam rad rožnato.
Vidiš to?
Pripravljeno? –Ja.
Ne.
Ne, ne.
Daj no, Otto.
Za Marisol
Malcolm, preveri olje.
Poglejmo, kaj pravi.
Dobro izgleda, ne?
Če ti tako praviš.
Opravljeno.
Izvoli navodila. In dokumente.
In ključ.
Avto je tvoj.
Me hecate? –Ne.
Kaj? Otto.
Hvala.
O bog. –Pred folksvagnom sem te rešil.
Avto imam! –To je tvoj avto!
Otto? Poltovornjak imaš?
O bog.
Se greste peljat?
Se gremo peljat? –Lep avto, Otto.
Previdno. –Tvoj avto mi je všeč, Otto.
Ja? Bomo videli, kako vozi.
Ogromen je.
To je Ottov luchadorski poltovornjak.
Imaš stripe? –Gremo na švedske eklerje?
To je življenje.
Prav.
Kdo bo zajtrk?
Izvoli.
Ne morem verjeti, da je Marco star že tri leta.
Jaz grem.
Ljubica?
Otto ni skidal svoje poti.
Pazita na bratca.
Pojdi po ključe.
Otto?
Ja.
Marisol.
Marisol! Če to bereš, ne skrbi.
Nič neumnega nisem naredil.
To, da imaš veliko srce, ni tako prijetno, kot zveni.
Zdravniki so me opozorili, da me bo prej ali slej pokopalo.
Zato sem načrtoval vnaprej.
Maček je tuno dvakrat na dan.
Potrebo rad opravlja zasebno.
Prosim, spoštuj to.
Rad bi imel pogreb.
Danes se spominjamo … –Ampak nič pretiranega.
… našega brata Otta.
Samo nekakšen spominski obred.
Za tiste, ki mislijo, da sem opravljal svoje dolžnosti.
Danes se spominjamo
lokalnega junaka in prijatelja oddaje.
Otta Andersona.
Jimmy, bi povedal par besed o Ottu?
Ja.
Otto, radi te imamo. Tebi v čast
z Malcolmom redno opravljava obhode
okoli kosila vsak delovni dan.
Pustil si pečat.
Moj odvetnik ti bo dal dostop do bančnih računov.
Nisem zapravljal za neumnosti.
Zato boš imela dovolj, da šolaš otroke.
Kako si to naredila?
Z ostankom naredi, kar hočeš.
Priden.
Je to torta za pse? –Moj pišek.
Na Otta.
Hiša in vse v njej je tvoje.
Le obljubi, da je ne boš prodala pokvarjenim nepremičninarjem.
In za božjo voljo, Marisol … –Tommy.
Ne dovoli, da chevyja vozi Tommy.
Pridi. –Ali kdorkoli drug.
Samo tebi ga zaupam.
Ker nisi bedak.
Abuelo Otto.
Če vi ali kdo, ki ga poznate, ne vidi upanja ali je v krizi,
lahko obišče www.findahelpline.com. Poskrbi zase in pomagaj drugim.
Prevod podnapisov Lorena Dobrila
Uredil metalcamp
Tehnična obdelava DrSi Partis