V kapsuli bom in priključili se bomo na postajo.
Gre za to, da potuje s hitrostjo 28.000 km/h.
Izjemno hitro. Kdaj lebdiš?
V kapsuli zapustiš atmosfero …
Na drugi strani ni težnosti.
Zato lebdiš.
Postaja Köln 1. Nenadzorovan ogenj.
Preverjam vreče nad glavo. –V redu, Sarah. Zmanjkuje kisika.
CO2: 10, HCI 6, HCN 6. Vse vrednosti previsoke.
Razumem.
Sarah, preveri APM za sabo in ga izključi.
Zapiram ventile za kisik. Določen kraj vira ognja.
Ugotovila sem, kje se je zalomilo. –Super, Sarah. Ravno prav.
Pošiljam odčitke.
Daj meni. –Hvala.
Kako je zdaj? Je to to? –Super je. Ja, popolno.
Posodobil bom postopek za to nalogo.
Vključim popoln nadzor nad roko. Bolje čutim omejitve sklepa.
Ti vse stopnje svobode ustrezajo?
Popolno.
V redu? –Ja.
Obrni se.
Dvigni bok, prosim. V redu, hvala.
Trideset metrov, trideset.
Preveri zdaj.
V redu je. –Okrog se obrni, srček.
Si videla, kako so zrasli moji pupki?
Eden je čisto rumen. Vsi imajo nogice, repke in vse.
Kmalu morajo nazaj v ribnik. –Vem.
Mami? Boš umrla prej kot jaz?
Starši umrejo prej kot otroci. To je povsem normalno.
Ne skrbi. Ne mislim še kmalu umreti.
Rada bi imela pet otrok. –Ni pet malo preveč?
Zelo dobra mama bom. –Bolje, da res, pri petih otrocih.
Deset, devet, osem, sedem, šest,
pet, štiri, tri, dve, ena …
Vžig … in vzlet.
Vzlet Sojuza k Mednarodni vesoljski postaji.
Prva stopnja ločitve.
Druga stopnja ločitve.
Ne ugasni luči. –Razumem, kapitanka.
Lajka.
Pridi sem, ljubica. Dala ti bom večerjo.
PROXIMA
Živjo.
Kako si, Sarah? –Krasno.
Je Thomas tu? –Kar tja pojdi.
Hvala.
Poglejte Aeolis Mons v ozadju.
Zakaj ne vzamemo Curiosityja, da bi prišli tja?
Najti moramo pot. Tja moramo, najti način do tja.
Mogoče lahko gremo okrog sedimentnih kamnin?
Prav imate, točno zato gremo na Mars.
Splezajmo na Aeolis Mons, da bomo videli, kakšno površje potrebujete.
Thomas, mi slediš? –Ja, se opravičujem.
Ne. Ni mogoče naokrog, kot je rekel?
Ne, ne, pozabite. –Nadaljujte.
V redu, nadaljujmo. Predlagam, da naša kratka pot …
Kaj se dogaja? Zakaj si prišla?
Lahko greva na kavo?
Daj midve minuti. Pridem nazaj.
Vem, kaj boš rekla.
Stelle ne smem odpovedati zadnjo minuto.
Pojasnil sem in razumela je. Ko bo mogoče, jo bom vzel za vikend.
Ne gre zato.
Boš letela? –Ja.
Skrbi me, ker čez vikende nimaš časa. –Povedal sem ti, v službi je noro.
Tokrat je drugače. Če bo zamenjala šolo, bo potrebovala varstvo.
Jaz pa ne pazim nanjo? –Nisem rekla tega.
Točno to si rekla. Da ne morem paziti nanjo.
Nisi se prišla pogajat. Prišla si mi povedat, da jo moram vzeti.
Zato ne pravi, da ne pazim nanjo.
če tega ne bi mogel, ne bi šla?
Ja, tako mislim. Gotovo je težko.
Hej, Mike. Bi povedal nekaj besed za ekipo ESA?
Seveda. Zdaj? –Zdaj bo v redu.
Nisem si mislil, da bom nekoč rekel: zadnja odprava pred Marsom.
Pa vendar smo tu in opravljamo zadnje priprave za dolgo potovanje.
Zelo se veselim, da bom na odpravi z Antonom Očinevskijem,
zelo izkušenim kozmonavtom.
Žal Mark ne bo mogel z nami na to potovanje
in v zadnjem hipu smo izbrali drugega člana ekipe.
Odlična inženirka je. In Francozinja je,
kar bo, verjamem, super, ko bomo na MVP.
Francozinje so očitno dobre, ko je treba kuhati.
Ne vem, ali je to res.
Sarah, pridi povedat nekaj besed. "S'il vous plait".
Zelo sem ponosna, da sem del te posebne odprave.
Hvala, fantje, da ste me vodili skozi priprave.
Pogrešala vas bom.
Ko sem bila stara osem let,
sem v dnevni sobi vzela senčnik za svetilko
in si ga dala na glavo. Pripravljena sem bila iti v vesolje.
V tistem trenutku sem vedela, da hočem postati astronavtka.
Toda moja mama je rekla, da to ni služba za punce.
Hvala.
Misliti moraš na sponzorje. Razmisli malo o PR.
Se opravičujem, takoj se vrnem. Čez dve minuti.
Vleče se, kajne? Zakaj se ne igraš z drugimi?
Z Mikovima otrokoma.
Sarah! Pridi jest! "Bon appétit!"
Že grem.
Sarah, imaš rada krvavo, srednje ali dobro pečeno?
Ugibam, da ti je kot Francozinji všeč krvavo,
ampak v tem primeru tega ne priporočam.
Imaš rada gorčico ali kečap? –Gorčico.
Naomi, to je Sarah. Sarah, to je moja žena.
Me veseli.
Čestitam, gotovo ste veseli.
Hvala.
Pustil vaju bom sami.
Hčerko imate, kajne? –Ja, Stello.
Kdo bo ostal z njo? –Njen oče.
Odlično. –Ločena sva, a ji ne bo hudega.
Tudi jaz bom skrbela za otroka.
Dva fantka imava in zelo sta ponosna na svojega atija.
Da bi to preprečili, Sojuz opravi dodatno nalogo.
To malce spremeni vse druge načrte
in onemogoči trčenje dveh plovil.
Kaj, če navkljub tem manevrom
zmrzal ne bo upočasnila Sojuza
in se bo plovilo prehitro približevalo MVP?
Sojuz bi se lahko zaletel
v postajo, namesto da bi se z njo spojil.
Stalna baza je naslednji logični korak
po združitvi moči vseh držav sveta
za Mednarodno vesoljsko postajo.
Ključna misel je, da bi za stalno bazo
uporabili naravne vire lune.
Led, kovine in minerale.
S 3D tiskalnikom bi natisnili strukture ali gradbene elemente.
Robotsko vozilo lahko pristane na površju, napihne kupolo,
druga robotska vozila lahko začnejo graditi zgradbo za zaščito astronavtov.
Zemljo ščiti atmosfera.
Plast zraka in plinov, ki jo obdajajo.
Atmosfera ščiti Zemljo pred sončnim sevanjem.
Kaj počneš? Povsod sem te iskala.
Greva? –Ja, pobegniva sem.
Ne skrbi zame, ko bom šla. Prav?
Sarah, vstopite.
Boš bonbone? –Ne, hvala.
Ime mi je Wendy.
Danes sem te poklicala, ker bova tesno sodelovali v prihodnjih mesecih.
Nate bom pazila na izletih, ko boš obiskala svojo mamo
in poskrbela bom za vse, ko tvoje mame ne bo tu.
In spoznati moram očeta. Pozna to področje?
Ja, za agencijo dela.
Astrofizik je. –Ja.
Je v šoli vse v redu? –Ja.
Imam disleksijo, diskalkulijo in distortografijo.
Ampak se dobro znajde.
Všeč ti je moj medvedek, kajne?
Katera je tvoja najljubša žival? –Volk.
Marička, malo je strašljiv, kajne? –Ne.
Stella … Čez en teden bo tvoja mama šla v Rusijo.
V Zvezdno mesto. Tja lahko gredo samo astronavti.
Precej daleč je, eno uro od Moskve, je pa na Zemlji.
Potem gre v Bajkonur v Kazahstanu.
Vse sem ji že pojasnila. –Ja, ampak tak je postopek.
Tik pred vzletom bo tvoja mama šla v karanteno.
Da se ne bo nalezla kakšnih bacilov.
To je sterilno okolje, kamor ti ne moreš.
Imaš kakšno vprašanje? –Ne.
Si vedela, da bo tvoja mama nekoč odšla?
Ja.
O tem kdaj razmišljaš? –Niti ne.
Kaj si zdaj misliš o tem? Te je zelo strah? Malo?
To je povsem normalno. –Malo me je strah.
Za minuto morava biti sami. Pridi z mano ven.
Tam me počakaj. Takoj se vrnem.
Vam se to morda zdi normalno,
ampak to ni ravno službeno potovanje.
Veste, kaj mislim? Vi boste … zapustili Zemljo.
In vzlet je … Zanjo je to tako, kot bi bili privezani na bombo.
Šla bom. –Ne, nisem še končala.
Ste se odločili, kaj narediti, če se ji kaj zgodi?
V kakšnem smislu? –Hočete vedeti ali ne?
Seveda. –Podpisati morate obrazec.
Lahko to narediva pozneje? –Lahko.
Hvala.
Si v redu?
V redu bom.
Kaj pa mačka? –Mačka?
Ati je alergičen nanjo. –Ni res.
Pa je. Poleg tega ji ne bo všeč v Darmstadtu.
Zakaj ne? –Vem, da ji ne bo.
Ne mara sprememb. Vajena je biti tu.
Ne skrbi zaradi mačke.
Boš jokala, če me boš zelo pogrešala? –Seveda bom.
Ampak tam zgoraj solze ne tečejo. Na licu se oblikujejo v kroglico.
Kako so pupki? –Videti so zadovoljni.
Jih lahko dava sem? –Ja.
Adijo. Kje so? Ne vidim jih.
Tam je eden, glej. Adijo.
Poišči si lep nov dom. In to velik.
Poglej!
Adijo. Poišči si lep nov dom. Pa še velik.
Če bom imela težave, ne boš mogla paziti name.
Ne boš imela težav. Ati bo pazil nate.
Ampak z njim ni enako.
Nariši mi kaj. Hiše in nebotičnike.
Dober dan. Ana Dmitrijevna, Mir TV.
Ste dolgo čakali? –45 minut.
Pozabila sem in dvigalo spet ne deluje.
Oprostite, bi lahko oblekli moder astronavtski kombinezon?
Da bo videti bolj astronavtsko.
Kdo so to? –Novinarji. Par stvari jih zanima.
Ne bo trajalo dolgo.
Kako dolgo bo trajalo? –Ne skrbi, največ 15 minut.
Upam, da me ne bodo okupirali.
Smo pripravljeni? –Ja.
Lahko začnemo? –Ja.
Nam poveste, kako ste prišli sem? Do tega, da greste v vesolje.
Vedno sem si želela postati astronavtka. Že kot otrok.
Nisem videla prvih korakov na Luni. Marsovska generacija sem.
Eno leto odsotnosti je dolgo.
Približno toliko traja pot do Marsa.
Ti astronavti bodo prvi, ki jim bo Zemlja izginila izpred oči.
Na postaji bomo vadili zato.
Zastrli bomo okna, da se bomo odrezali od Zemlje.
Lajka …
Ne skrbi.
S tabo sem.
Hvala.
Izvoli.
Vidiš? Potrudil sem se. –Soba je super.
Kaj je to? –Njen teleskop.
Skywatcher, kajne? Super.
Kaj lahko vidiš s tem. Saturn in Mars? Kot mami?
Skuham kavo? –Prav.
Vrečka z zdravili. –Tudi tu imamo lekarne.
Strah me je, da bo v novi novi šoli izgubila eno leto.
Nebo. –Lahko se zgodi.
Pri matematiki ima velike težave.
Najverjetneje pretiravaš pri svojih pričakovanjih.
Smešno je, da ji matematika ne leži.
Mogoče ni moja. –Kaj?
Si izgubila smisel za humor?
Zakaj vztrajaš, da je normalna? Kot da sva midva.
Vaditi mora s simboli. –S čim?
Lajka?
Pridi sem. Daj, pridi.
Pridi, ne skrbi.
Ena kaže čas na Zemlji. Ta.
To pa je moja marsovska ura.
Tako vem, kdaj morajo ljudje na Marsu spat.
Nisi mi povedal, s čim se ukvarjaš.
Z Marsom kot vedno. Analiziram kamnine zadnjih vzorcev.
Vse kaže, da bomo imeli sredstva za sondo na Venero.
O čem govoriš?
Vedno sem en planet pred tvojo mamo.
To jo zelo jezi. Mars je že lanski sneg.
Pa ti? Kako ti gre? –Dobro.
PR-ovec ureja stvari za družbene medije, piše blog.
Če ne veš, kaj bi, objavi fotko svojega obroka. Ljudem je to všeč.
Kaj? –Fotografiraj svoj obrok.
Objavi ga z napisom …
Večerja pri Chao Liju#slastno# obožujemdružinskoživljenje.
Daj no, slikajmo se.
Bližje. Še bolj.
Tako.
Spravila jo bom spat, potem bom odšla.
Tu imaš kozarec vode. –Kje je Lajka?
Skriva se v dnevni sobi. Preverila sem. V redu je.
Si prepričana? –Ja.
Očka jo je nahranil. V redu je.
Kje imaš majico?
Tu.
Ne ugasni luči. –Se vidiva čez tri tedne.
Poskusi zaspati.
Vse je v redu. –Kako sva moderna.
Vse narediva s smehom in smehljanjem.
Dobro bi bilo, če pritisneš gumb.
Adijo.
Zgradba ima tri nadstropja. Prvo nadstropje, Rusi.
Drugo nadstropje, Američani. In tretje, Evropejci in Japonci.
Tu sva. Dovoli meni.
Tvoje sobe so čisto na koncu.
Tu ni bilo veliko žensk.
Lahko si ponosna nase. –Ponosna sem.
Naša dvorana slavnih …
Tereškova. V šoli sem imela govor o njej.
Veš, da sem jo spoznala? Tu je bila, kot si ti danes.
Po njej so poimenovali krater na temni strani Lune.
Isto si želim zate. Ampak na bližnji strani.
Veš, kaj je rekla, preden je vzletela?
Naličila si je oči in rekla, da hoče biti lepa med zvezdami.
Tako, tu si doma.
Spalnica, kuhinja, kopalnica …
Urnik je že tako natrpan, ti pa moraš še veliko nadoknaditi.
Komaj čakam. –V redu boš. Videti si močna.
Boš videla. Pustila sem ti nekaj jabolk s svojega vrta.
Prinesla ti bom dodatno posteljnino.
Lahko zdaj grem? –Ja. Hvala.
Kaj pa menstruacija? –Imela jo bom.
Gotovo? Poznate omejitve? –V redu bom.
Kakor hočete. Nekatere stvari so zgoraj bolj praktične. Denimo kratki lasje.
Rekel jim bom, da v vaš higienski paket dodajo tampone.
To bodo odšteli od vašega deleža prtljage.
Povedal ji bom. Spi. Utrujena je bila.
V šoli je imela naporen dan. Pri kosilu je bila sama.
Jutri bo najbrž bolje. –Vse se bo samo uredilo.
Živjo, Sarah. živjo, Kiyoshi.
Sarah. Živjo, jaz sem Anton. –Živjo.
Si ravno prispela? –Ja.
Lepo te je spoznati. –Enako.
Greva k Miku. –Ja, seveda.
V redu, pridi.
Najbrž dela. Čisto je padel v stvar. Ta Mike …
Živjo, Jurgen. –Živjo.
Poznaš svojo rezervo? –Ja, seveda.
Oprosti, ne bom te objel. Telovadil sem, čisto premočen sem.
Torej treniraš v Zvezdnem mestu? –Ja.
Če se ti kaj zgodi, bom šel tja gor.
Torej se bova najbrž videla. –Ja.
Se vidimo. –Adijo.
Nikoli se ne oglasi. Greva noter.
Živjo, Mike. Poglej, kdo je tu.
Živjo. –Živjo.
Kako si potovala? –Dobro.
Tu je mrzlo, toda navadila se boš.
V redu, po kozarec grem.
Piti moramo na našo odpravo, kajne? Samo minutko.
Si pripravljena na jutri? –Ja, seveda.
Pogledal sem tvoj urnik.
Morala bi jih prositi, naj ti zmanjšajo breme.
Zmanjšajo? Zakaj?
Sedi.
To je Saša. Saša, to je Sarah. –Kaj pravita, fanta? Končno punca.
To pravim v tvoje dobro. Prav tako mislim na Jurgena.
Kako to misliš?
No, mogoče ti ni treba narediti čisto vsega.
Zakaj ne?
Pravim le, da bi bilo dobro zate
in za vse nas, če bi prosila za lažji pripravljalni program.
To ne odraža tvojih osrednjih znanj.
Lahko to pustimo?
Oprosti, ampak … kaj veš o mojih osrednjih znanjih?
Lažje priprave niso žalitev. Nisem ti rekel vesoljska turistka.
Ni ti bilo treba, tvoje misli so bile dovolj glasne.
Ne mislim tako. –Seveda ne.
Bomo kaj popili? –V redu.
Pozabi
Fantje, pravi ekipni duh imate. Zgoraj se boste zabavali.
No, bomo videli.
Mogoče je bila vesoljska turistka malo … Kajne?
Če te je strah sedeti na milijonih kilogramov razstreliva,
potem mogoče nisi v pravem poklicu.
Astronavt ne bo stoodstoten,
če bo mislil na osebno varnost.
Zelo ponosen sem, da sem del dolge zgodovine raziskovanja vesolja.
Bili smo na Luni, zdaj gremo na Mars.
Ko si nekaj zamislimo, ni meja.
Zelo se veselim cilja našega potovanja.
Nikoli me ni bilo strah, saj se za to urimo.
7G.
Sarah, pospešim do 8 G? –Potrjujem.
Dobro se upira. Njen srčni utrip je zelo stabilen.
Še malo hitreje? Približujem se 8 G, Sarah.
Se ustaviva tu? –Ne. V redu sem.
Pri 9 G smo. Prsni koš ohrani močen.
Ustaviti se moramo. Zdaj je zanjo nevarno.
Ugasni
Si spoznala nove prijatelje? –Niti ne.
Saj jih boš. Potrpežljiva bodi.
Včasih najprijaznejše ljudi opaziš šele pozneje.
Nihče ne govori z mano. –Ne skrbi. Spoznala jih boš.
Stella? Me slišiš?
Sarah, pridi. Pripravljeni smo.
Ne, jaz sem. Šla je.
Kaj se dogaja? Je v redu?
Višja merila so kot v Kölnu. Težko ji je.
Pa ti, si v redu? –Ja, v redu sem.
Stella je bila čudna. Kaj je narobe? –Malo vročine ima.
Če jutri ne bo bolje, bova šla k zdravniku.
Danes imamo novo vajo. Ukvarjali se bomo z vrečko z zaponko.
Prosim, pozorno poslušajte. Povsem zbrani morate biti.
Sarah, zamujaš.
Danes ne boš na treningu. –Prosim? Na urniku ga imam.
Tu jaz odločam o urnikih. Lahko greš.
Vse vam bom opisal.
Oprema je na položaju 22–10.
Super ti gre, Sarah. Nadoknadila si izgubljeni čas.
Me slišiš? –Mami, matematike ne razumem.
Ne jokaj, povej mi.
Množenje za jutri. Ne razumem.
Ati ni doma? –Rekel je, da pride pozneje.
Kje si? –V svoji sobi.
Ne skrbi. Veš, da je še huje, ko te grabi panika.
Če pa se boš zbrala, boš zmogla.
Mami, pogrešam te. –Tudi jaz te pogrešam.
Nič takega ni, nič takega. –Ja.
Vidiva se čez dva kratka tedna.
Lahko noč. Rada te imam. Poljubček.
Vse v redu, nadaljuj.
Lahko začnemo, če si pripravljen. –Pripravljen.
Scenarij reševanja. –Pripravljeni.
Sarah, popravljaš ploščo B,
ko te postaja obvesti, da je Mike zunaj
in ga moraš pripeljati noter s plošče A.
Razumem.
Mike, delal se boš mrtvega, dokler te ne spravi za zračno zaporo.
Razumem.
Miku zmanjkuje kisika.
Dajmo, Sarah!
Tri minute!
Sarah, premakni se.
Sarah, hitreje.
Še eno minuto imaš, Sarah.
Trideset sekund.
Dvajset.
Deset.
Pet.
Danes si bila odlična. –Hvala.
Imaš fanta? –Ne.
Punco? –Zakaj me anketiraš?
Poskušam biti dober član ekipe.
Ugotavljam, kaj te žene.
Se vidiva jutri.
Petdeset dni do vzleta.
Vsak dan pretečem 15 km. Moja ostrina vida je 20l20.
Moj srčni utrip v mirovanju je 53 na minuto
in nikoli ne preseže 160 utripov po naporu.
Vadim, da vidim svet, postavljen na glavo,
da bom del zgodbe, ki se odvija v obrnjeni težnosti.
Knjige berem obrnjene na glavo in zgodbe od konca do začetka.
Sem pregrob? –Ne, v redu je.
Pozorna sem na vse stvari, s katerimi živimo.
Vonj ljudi okrog nas. Okus hrane.
Kot bi vse bilo zadnjič.
Danes delajo kalup za moj sedež v kapsuli Sojuza.
V vesolju bom brez teže. Ne bom se več potila.
Solze mi ne bodo več tekle. Zrasla bom za 5 do 10 cm.
Moje celice se bodo postarale za 40 let v 6 mesecih.
Moja mrežnica bo poškodovana. Postajam vesoljska oseba.
"Postajam vesoljska oseba. Dovolila bom, da me vesolje zavzame.
Danes je dan zračne zapore.
To je poskus, ki ga bomo morali opraviti na krovu postaje,
da izmerimo stopnjo draženja svojih pljuč
zaradi vesoljskega prahu.
Poskus bomo opravili v stanju hipoksije."
Ati, kaj je to? –Kaj?
To. –Hipoksija.
Kaže na pomanjkanje …
V telesnih tkivih ni dovolj kisika. –Je to slabo?
Niti ne, odvisno od …
Podobno je, kot bi šel na zelo visoko goro.
Ne misli na to, mami … Rada ima take stvari. Ustvarjena je za to.
Kdaj te bom videla? –Samo še en teden.
Taborila bom v gozdu. Mogoče bom slišala volkove.
Naj prekinem jaz ali boš ti? –Kakor hočeš.
Odštevajva in prekiniva skupaj.
V redu.
Pet, štiri, tri, dve, ena.
Sarah, si v redu? –Ja.
Mike, kaj se dogaja? –Moj gleženj.
Kaj? –Zvil sem si ga.
Sarah, me slišiš? –Ja.
Je posadka v redu? Je posadka v redu?
Ja.
Si v redu?
Skrbi me za mamo. Bolna je.
Upam, da ne bo umrla, preden se vrnem.
Kako tvoja mama to prenaša? Gotovo je zelo ponosna.
Mrtva je.
Žal mi je. –Nisi mogel vedeti.
V redu, čas je za poezijo. Prav?
Nihče ne more odvezati neprivezanega čolna ali slišati sence
v krznenih škornjih. Niti premagati strahu, ki razjeda življenje.
Preostanejo nam le poljubi.
Puhasti kot brenčeče čebele,
ki preminejo kmalu zatem, ko zapustijo panj.
Čudovito.
Ti si na vrsti, Mike. –Jaz?
Ja, gospod.
Daj mi čudovito tiho sonce
z vsemi njegovimi žarki v polnem sijaju.
Daj mi noči, povsem tihe,
kot so visoke planote zahodno od Misisipija,
da bom gledal zvezde …
Ob sončnem vzhodu mi daj
dišeči vrt čudovitega cvetja,
kjer se lahko mirno sprehajam.
V soboto imam trening.
Rekla si, da bova kaj počeli skupaj. –Vem.
Obljubo je treba držati.
Poskusila bom najti rešitev.
Me slišiš?
Dobro jutro. Dobrodošla.
Dokumente, prosim.
Kje je mami? –Mami je na treningu.
Peljala te bom k njej. Si prijetno potovala?
Tu podpišite, prosim. –Hvala.
Hvala. –Adijo. Najlepša hvala.
Adijo, gospodična. –Adijo.
Si razočarana, ker te ni pričakala?
Seveda, ampak to ni nič takega.
Stella, pridi sem.
Začenjajo. Poglej.
Vidiš?
Zakaj to počnejo? Če bi bile težave?
Res je. Da ne bi bilo težav, če bi padli v vodo.
Tam. Vidiš?
Je to ona? –Ja.
Vidiš, prva je prišla ven. –Prva?
Zdaj pomaga drugima dvema.
Stella! Miška, kako si lepa.
Ti pa čisto premočena. –Vroče je v tem.
Čakaj, naj pridem do sape.
Izvoli. –Lepo je.
Živjo, Stella, se me spomniš?
Živjo, mlada dama.
Čisto si podobna mami.
Ponjo se vrnem ob štirih. –Nocoj bo ostala pri meni.
Kaj pa posvet? –Lahko gre zraven.
Veš, da to ni po protokolu. Otroci ne smejo biti na posvetu.
Tokrat naredimo izjemo. –V tem primeru …
Lahko pogledava tvojo raketo pred vzletom?
Obljubim.
Oditi moram. –Še minuto. Samo še minuto.
Že zdaj drgetaš. Prav, eno minuto.
Nikoli se ne ustavi.
Sarah! –Pridem!
Pohiti!
Res moram iti. Pridi, hitro.
Ko skočiš, ne pozabi, da ne moreš kar preklopiti na ročno.
Preprečiti moraš, da bi voda vstopila.
Sneti moraš cev za zrak okrog vratu na levi strani.
Skoznjo lahko sam napihneš vesoljski skafander.
Tako dobiš malo več plovnosti in lepo plast izolacije.
Zato, ker je bila voda danes topla.
Toda če boste v Pacifiku, bo to druga pesem.
Ampak ne mislimo se spustiti v Pacifik, kajne?
To vsekakor ni glavni scenarij. Ampak včasih gre kaj narobe.
Kako dolgo lahko preživimo v hladni vodi?
Odvisno od vode. Mogoče samo nekaj ur.
Z napihnjenim skafandrom pa dvakrat dlje, kar ni majhna reč.
Imamo podatke o učinkovitosti cevke za zrak v tem scenariju?
Imamo dokaze, da je s temi cevkami mogoče učinkovito napihovati?
Takoj po padcu se bo kapsula precej premikala.
Odpreti morate padala in slediti dolgemu postopku,
da zaprete vse ventile in si omogočite preživetje.
Potem je vse odvisno od uporabe opreme in izstopa.
Vsak med vami je zadolžen za točno določeno opremo. Ja?
Poskrbite, da jo zgrabite in potem izstopite v primernem vrstnem redu.
Na papirju je videti preprosto.
Ampak povem vam. po šestih mesecih breztežnosti
bo zelo naporno zapustiti kapsulo.
Glede tehničnih zadev …
Stella …
Ja, glede uporabe reševalne opreme.
Videl sem, da ste signalizirali z ogledalom. To je dobro …
Stella!
Sarah!
Kje je bila? –V parku.
Prava pustolovka je. Kot njena mama.
Prestrašila si me.
Pridi … –Pojdi.
Odidi!
Sarah, na nočne vaje moraš. Odpeljala jo bom v hotel.
Pridi. –Z Wendy bom ostala.
Sarah, si v redu? –Ja.
Žal mi je, fantje. –Že v redu. Čakamo te.
Je tvoja hčerka v redu? –Ja. Res mi je žal.
Ta kraj ni za otroke. Prerezati boš morala popkovnico.
Čez en mesec tako ne boš več tu. –V redu, razumela sem.
Kaj si mislila? –Tvoja žena za vse poskrbi.
Ne potrebujem tvojih pridig. –Si prepričana?
Jebi se. –Ne, ti se jebi!
Mike, takoj nehaj.
Že?
Kar zmanjkalo je je.
Žalostna je bila, zato sem ostala za tolažbo. Zaspala sem.
Prava klepetulja je. –Ja.
Posrečena je glede svoje simpatije. –Svoje simpatije?
Ne ve, kako bi ga ogovorila. Vprašala me je za nasvet.
Očitno je njegov brat gluh.
Govorita znakovni jezik in naučila se je nekaj znakov.
Res? –Ja.
Pridem ponjo jutri zjutraj? –Ja.
Ne smeva zamuditi leta.
Z očetom bi skoraj zamudila odhodni let.
Oprosti, ker to spet omenjam, toda res moraš podpisati obrazec.
Pustila ga bom na mizi. Lahko mi ga vrneš jutri.
Se vidiva jutri. –Se vidiva. Hvala.
Bilo mi je v veselje.
Adijo.
Mami, zbudi se. Zbudi se, mami.
Daj no, greva. Zamudili bova tvoj let.
Utrujena je. Pusti jo spati.
Danes ima naporen trening.
Nadaljuj.
Odlično, Mike.
Sarah, tvoj srčni utrip je previsok. Ne bi smela preseči 180.
Ni normalno, da je vneto.
Zamenjal bom povoj, toda biti moraš previdna.
Res se mora zaceliti. Malo gor. Gor. Nazaj dol.
Ni je tu. Pa ti, je vse v redu? –V redu sem.
Čudno si slišati. –Ne, v redu sem.
Samo … Imam rano, ki se iz nekega razloga ne celi.
Kako to?
Ne prenesem več. Prenaporno je.
Jokaš ali si prehlajena?
Mogoče je bolje, da se ne kličemo tako pogosto. Težko je.
Povsem zbrana moram biti.
Če tako hočeš. Ampak ti si me poklicala.
Res je. Ustaviti se moram.
Poznaš italijanski pregovor?
Si hotela kolo? Zdaj pa kolesari.
Ne skrbi. Vse bo v redu.
Vsi astronavti napišejo pismo svojim otrokom, preden odidejo.
Svoje začnem pisati vsak dan.
Po treningu opazujem otroke v parku.
Pogosto imam občutek, da te vidim med njimi.
Kaj zdaj nameravaš?
Thomasa sem prosila, naj pošlje več tvojih fotografij.
Sprejem je tu zelo slab. Včasih smo ves dan brez.
Ne bo ravno prijetno,
ampak ko boste pripravljeni, lahko začneva s pozitivno vrednostjo.
Razmišljam, kaj vse se boš naučila brez mene.
Slišim, kako študiraš Ulikses in Odisejo.
Si zdaj znaš splesti lase? Še vedno spiš ob prižgani luči?
Tako dolgo sem trenirala, da bi zapustila Zemljo,
in zdaj je čas, da grem.
Zelo dobro.
Živjo. Kaj počneš?
Videla sva te. Ne skrivaj se. Pridi in se igraj z nama.
Pazi, nujno se moraš privezati, da ločiš prečke.
Sarah, protokol kršiš. Še ena napaka in se boš vrnila.
Sarah, me slišiš?
Koda 502. Ponavljam, koda 502.
Kaj se je zgodilo?
Hej, si v redu?
V redu? Dobro. Naj jaz poskrbim za to.
V redu je.
Kaj se dogaja z njo? –Ni jedla.
Jurgen!
Zamenjaj jo za vajo.
Je resno? –Samo zlom. Mavec ima.
Daj jo na telefon. –Te lahko pokličem pozneje?
Ne, pozneje ne morem. Prosim. –Ne čakava na vsak tvoj migljaj.
Stella, pridi sem. Mami je.
Tri tedne z mavcem, kako zoprno.
Ne, ne boli več. Ampak kolo je polomljeno.
Boš zdaj z mano govorila nemško? Nehaj, prosim. Francosko govori.
Ne.
Hej. –Živjo.
V trgovino grem. Potrebuješ kaj?
Bi rada družbo? S tabo bom šel.
Popoldne sem po telefonu govoril s fantoma.
Rekla sta, da je vroče v Houstonu in da sta plavala v bazenu.
Noro, plavati v bazenu v tem času leta.
Kako lahko zanikaš podnebne spremembe?
To že ima. Nič novega nimajo.
Kaj pa eden teh tu?
Ni tako velik, lahko ga pošlješ. –Ja, srčkan je.
Tam je, točno tam. Poglej to.
Ko si kot deklica odraščala v Franciji in pela "Mojster Jaka",
si si predstavljala,
da bi lahko postala nesmrtna na enem od teh?
Kupiva jih.
Oprostite gospa, mora plačati za enega teh magnetov?
Seveda. –Katerih prodate največ?
Teh ali teh? Obeh? Katerih prodate več?
Ja, 17 dni. Tam zgoraj bomo. –Ja.
Veš, nismo roboti.
Ko sem se vrnil iz Afganistana, sem se prijavil v vesoljski program.
Razvalina sem bil. Skoraj bi me diskvalificirali.
Res? –Ja.
Veš, popoln astronavt ne obstaja.
Kot ne obstaja popolna mama.
Uživaj v težnosti.
T minus 12.
Zadnji dnevi na Zemlji, preden zapustimo planet.
Anton je rekel, da mora še nekaj posneti.
Zvok gozda in dežja. To je najbolj pogrešal tam zgoraj.
V postaji si je celo nalepil fotografije gozdov.
Pomlad, poletje, jesen, zima. Tam zgoraj ni nič od tega.
Niti vetra na koži, ne sončnih žarkov na laseh.
Okrog Zemlje se vrtimo tako hitro, da bom videla 16 sončnih zahodov na dan.
Razmišljam o tvojem vprašanju, ko si bila majhna …
Ali kdo Soncu pove pravljico, ko gre spat?
S sabo smemo vzeti predmete, ki jih lahko spraviš v škatlo od čevljev.
Če le teža ne presega kilogram in pol.
Vse moje življenje na Zemlji moram spraviti v to škatlo.
Kaj bi ti vzela, Stella?
Na tri vsi glasno zavriskajmo.
Ena, dve, tri! –Hura!
Pardon. Ja?
Kdo bo torto?
Raph, nočeš torte? Ne, ne boš torte.
Torta za srečo je. –Hvala.
Zamudila sta let v Frankfurtu.
Poskusila sta ujeti naslednjega, toda vse je zasedeno.
Vrnila sta se v Köln. Ne bo jima uspelo.
Ne boš je videla pred karanteno. Žal mi je.
Pridna otroka … V redu?
Zdaj pa naši astronavti, ki začenjajo karanteno.
Vodja posadke Anton Očevski, Rusija.
Mike Shannon, ZDA. Sarah Loreau, Francija.
In rezervna ekipa: Jurgen Nielsen, Danska, Tom Hall, ZDA.
Rekel sem jim, naj ti dajo kaj boljšega.
Zdaj si v apartmaju Coco Chanel. Se vidiva pozneje.
09, 25 je na 2.
Meriti moram na tri zgoraj ob klicanju.
Notranja stran, imam merilo.
Živjo.
Si pripravljena, da greš?
Sarah. Nehaj s tem. Pripravljena si. Boš videla.
Več veš, kot moraš tam zgoraj. Verjemi.
Vsi se pripravljamo za odhod, ampak to ni najtežje.
Najtežja je vrnitev.
Ko spoznaš, da se življenje nadaljuje brez tebe.
To je moje novo kolo. To je plakat konjev.
To je še en plakat samo z enim konjem.
To si ti. In to sem jaz.
To je od prijateljice. Narisala mi je lepega volka.
To pa je moj mavec. Zelo mi je všeč.
Vsi moji prijatelji so se podpisali nanj.
Novinarji so prišli. –Seveda. Pošljite jih sem.
Kar naprej.
Čudovito.
Igra na zmago.
Dodaj to v vesoljski program.
Hvala bogu, da ne zahtevajo veščin namiznega tenisa.
Stella je na pregledu pri zdravniku. Kmalu bo tu.
Je vse v redu? –Ja.
Si v redu? –Ja.
Sta prijetno potovala?
Sta imela prijeten izlet? –Ja.
V hotelu čez cesto sva. Spoznala sva Mikovo ženo. Naomi, mislim.
Čakaj, ne slišim te.
Me slišiš? –Ja.
Sta se namestila? Kakšna je soba?
Zelo vesela je bila, ker je bazen v hotelu.
Krasno.
Sami vaju bom pustil.
Sedi sem.
Zunaj te bom počakal.
Si v redu? –Ja.
Tudi tvoja roka? –Ja.
Običajno si bolj zgovorna.
Čudno te je videti za steklom.
Vem. Čudno je. Povej mi kaj.
Ne vem, kaj naj rečem. Čudno je.
Tudi jaz si tega nisem tako predstavljala.
Povej kaj, srček. Povej mi kaj o sebi.
Zelo sem te pogrešala. –Pri matematiki sem dobila petko.
Ne, to si si izmislila. –Pa sem jo, res.
Jutri greš, kajne? –Ja. Samo še ena noč.
Samo še ena noč ni veliko. –Ne, ni veliko.
Daj no, pridi bližje oknu.
Ampak rakete pa nisva šli pogledat.
Raketa. Obljubila si, da si jo bova skupaj ogledali.
Ja, res sem to rekla. –Nič hudega, mami.
Bolje bo, da zdaj poiščeš atija.
Adijo, mami.
Za jutrišnji vzlet je vse videti v redu.
Kmalu bo postalo zelo svetlo
na stopnicah Bajkonurja v Kazahstanu.
Le kilometer in pol proč ob devetih zvečer
bomo videli izstrelitev Sojuza TMA 056,
ki se bo združil z Mednarodno vesoljsko postajo.
V njem bo mednarodna posadka s francosko astronavtko Sarah Loreau,
astronavtom Mikom Shannonom iz ZDA in ruskim kozmonavtom Antonom Očiveskim.
Kaj počneš tu? Zakaj si zunaj?
Stella. Zbudi se. Jaz sem.
Kaj počneš?
Tu naju počakaj. Več bom plačala. –V redu.
Zdaj bom šla.
Mami!
T minus 3 minute. Pripravljeni na vzlet.
Razumem. Vizirje dol. Pripravljeni na vzlet.
Ključ na pozicijo za lansiranje.
Prva telemetrična sekvenca se beleži.
Druga telemetrična sekvenca se beleži.
Sprejem.
Ključ na pozicijo "VENTING". –Sprejeto. Plovilo se trese.
Ločitev priklopa. –Sprejeto.
Uravnavanje tlaka. –Sprejeto.
Tekoči kisik prekinjen.
Vsi sistemi v pripravljenosti.
Deset, devet, osem, sedem, šest,
pet, štiri, tri, dve, ena, nič.
Vžig in vzlet.
Prva stopnja ločitve potrjena. Vse vrednosti so normalne.
Druga stopnja ločitve potrjena. Vse vrednosti so normalne.
Raketa je zapustila Zemljino ozračje. Vse vrednosti so normalne.
PROXIMA
Prevod MEDIATRANSLATIONS
Tehnična obdelava metalcamp (DrSi)