Торренський Торнадо промчав 1,6 км за чотири хвилини і 21,3 секунди.
Замперіні офіційно став найшвидшим бігуном серед старшокласників в історії Америки.
ЧЕМПІОН НАЦІОНАЛЬНОЇ КОЛЕГІАЛЬНОЇ АТЛЕТИЧНОЇ АСОЦІАЦІЇ!
ЗАМПЕРІНІ ЇДЕ НА ОЛІМПІАДУ!
ЗАМПЕРІНІ БІЖИТЬ 5000 МЕТРІВ НА ОЛІМПІАДІ 1936 РОКУ
7 ГРУДНЯ 1941 РОКУ ВІЙНА! НАПАД НА ПЕРЛ-ГАРБОР
Це Зелений Шершень. Ми падаємо!
СОС!
ЗАМПЕРІНІ ЗНИК БЕЗВІСТИ
ДЕСЬ У ТИХОМУ ОКЕАНІ ВИСИТЬ ПРАПОР НА ЗГАДКУ ПРО ЗАМПА
ОФІЦЕРСЬКИЙ КЛУБ СКЛАД ЕКІПАЖУ НА МОМЕНТ КАТАСТРОФИ
КАПІТАН РАССЕЛЛ ФІЛЛІПС, ЖИВИЙ ЛУЇ ЗАМПЕРІНІ, ЖИВИЙ
ВІЧНА ПАМ'ЯТЬ СТАРШОМУ ЛЕЙТЕНАНТУ ЛУЇ ЗАМПЕРІНІ,
ЩО ЗАГИНУВ НА СЛУЖБІ СВОЇЙ КРАЇНІ 28 ТРАВНЯ 1944 РОКУ
13 ЛИПНЯ 1943 РОКУ ВРЯТОВАНИЙ ЯПОНЦЯМИ
ТРАНСЛЯЦІЯ З ТОКІО ДАЄ НАДІЮ, ЩО ЛЕЙТЕНАНТ ЗАМПЕРІНІ ЖИВИЙ-ЗДОРОВИЙ
ВАТАНАБЕ «ПТАХ»
ТОРТУРИ НАГЛЯДАЧІВ
«ПТАХ» . ЗЛИЙ ГЕНІЙ
КІНЕЦЬ ВІЙНИ! ЯПОНЦІ КАПІТУЛЮВАЛИ
ЛУЇ ЗАМПЕРІНІ ПОВЕРТАЄТЬСЯ ДОДОМУ
ТОКІО, 1950 РІК
Містере Замперіні, доброго ранку.
-Ідете сьогодні оглядати пам'ятки? -НІ.
Викликати таксі?
Не треба. Піду пішки.
Дорогу знаєте?
Я не вперше в Токіо.
В'ЯЗНИЦЯ СУГАМО ПОЛЬОВА ПОШТА 500
Містере Замперіні?
Я Роберт Трамбулл. Дякую, що дозволили приєднатися до вас сьогодні.
Я завжди захоплювався журналом «Тайм».
А знаєте, моя мати бачила вас на Олімпіаді 1936 року.
Так тішилася, як дізналася, що я з вами зустрінуся.
Ці люди завдали вам жахливої кривди.
Що ви їм скажете?
А де Ватанабе?
Де Птах?
ТОРРЕНС, КАЛІФОРНІЯ
Гаразд, а тепер нам вже можна вийти з машини?
П'ЯТЬМА РОКАМИ РАНІШЕ
Привіт!
Мамо! Ти ж мене на смерть зацілуєш.
Повірити не можу, що це ти, і що ти нарешті вдома.
Авжеж, він удома.
Ми так переживали, що ти будеш худий і виснажений.
Хто, я? Та я в чудовій формі.
Уявляєш, армія повідомила, що ти загинув?
Ага, от вам і військова розвідка.
У газеті писали, що тебе кривдили.
Мамо, та то лише репортер навигадував, щоб більше газет продати.
Тату, ти ж знав, що я повернуся?
-Так, звісно. -Звісно!
Звісно! Як і всі ми.
Ходімо.
Не ходіть по траві!
Сюди!
Усе гаразд?
Краще й не буває.
Побачимось у домі.
І дякуємо, Отче небесний, що повернув нашого Луї додому.
Амінь.
У шлюпці, день у день,
ми розмовляли без упину, щоб згаяти час.
Ї я завжди вихвалявся маминими стравами.
Так, а хлопці...
Вони змушували мене описувати кожну страву, кожен соус,
кожну щіпку спецій, усе в деталях, знову й знову,
кожен Божий день.
-А знаєш, яка страва була у них улюбленою? -Яка?
-Твої ньокі. -Гей!
ЛАСКАВО ПРОСИМО ДОДОМУ
Це що, Різдво?
За кожне Різдво, яке ти пропустив.
I за кожен день народження.
За всі три роки. Ось.
А це що таке?
Листи. Цілих 2 000 листів.
А чого це люди мені пишуть листи?
Хочуть знати, чи бігтгимеш ти на Олімпіаді в Лондоні.
Ти герой, Луї.
Вони мене з кимось переплутали, мамо.
Я так не думаю.
-Отець Кардареллі! -Луїзо.
-Добрий вечір. -Добрий вечір.
Луї! Ходи побалакай з отцем Кардареллі.
Дякую, мамо.
Боже тебе благослови, Луї. З поверненням.
Дякую, падре.
Увесь Торренс молився за твоє щасливе повернення.
-Це так класно. -Це диво, що ти вижив.
Не диво врятувало пір'ячко в мене на задку, падре, а парочка атомних бомб.
НІ. Не відкидай ролі Господа у твоїй мандрівці.
Не хвилюйтеся, падре. Усю вину покладаю на нього.
Гей, мамо, це ж наша улюблена пісня. Ходімо!
Луї. Господь не винний у твоїх стражданнях.
Дякую, падре.
Гей, ні! Постав ще раз!
Луї, у мене для тебе сюрприз.
Ось як ми дізналися, що ти ще живий.
Японці опублікували запис звернення американського в'язня,
який, за їхнім твердженням, є олімпійцем Луї Замперіні.
Привіт, мамо.
Ї тату.
Родичі, друзі.
Це ваш Луї.
Із люб'язного дозволу тутешньої влади
я передаю вам це особисте звернення.
Вимкни.
Уперше за два з половиною роки
ви почуєте мій голос.
Вимкни.
Я певен, що...
Тато міняв тобі оливу.
Раз на тиждень об'їжджав квартал.
Ага.
Не думав, що ще колись побачу цю стару залізяку.
Роботу не закінчено. Ти її налагодиш.
Піте.
Ти завжди у всьому бачиш потенціал,
навіть у молодшому братові.
Я лише змусив тебе не їсти ті батончики.
НІ.
НІ, сер, ви перетворили мене на бігову машину.
Але одне тобі скажу.
Коли наші бомбардувальники пролітали над табором,
то скидали батончики «НегегПеу»,
і я не міг стриматися.
Знаєш, що робить шоколад з кишками
по двох роках на цвілому рисі?
Нічого приємного.
Пам'ятаєш ту неділю, коли напали на Перл-Гарбор?
-Так. -Я Ів вафлі.
Я саме йшов на поле для гольфу.
Усі казали, що ми воюємо, розумієш,
та це не було схоже на війну, розумієш?
Не для мене.
Аж поки мене не відрядили до Сан-Дієго.
Одного дня прибуло шпитальне судно.
На ньому було стільки... стільки хлопців
без ніг та рук. Вони були...
Вони були пошматовані, сліпі, попечені.
От тоді війна й стала для мене реальністю.
А тепер, кажуть, вона скінчилася.
Та щомиті
я почуваюсь так, наче ось-ось
зареве клаксон,
і пролунає: «Зайняти бойові позиції».
Війна не Закінчується лише тому, що хтось так сказав.
Так, годі. Ну ж бо...
Ходімо. Вже пізно.
Так, зараз піду.
Ти ж не можеш вийти з ролі старшого брата, правда?
Це довічний вирок.
Не дивися на мене!
Прокидайся, дурнику. Сніданок чекає.
ТРУБИ «ВОТЕРС ПЛАМБІНГ»
Привіт, Луї. Радий бачити тебе вдома.
-Луї! -3 поверненням, Луї. Маєш гарний вигляд.
-Луї! -Привіт!
Привіт, Луї!
Вітаю, містере Луї.
О, привіт.
Хто вип'є за мій рахунок на честь повернення
улюбленого сина Торренса Луї Замперіні?
-За Луї. -За тебе!
Луї.
Гей, ні, дякую, Реджі. З нього досить.
Та ну, що ти. Ти що, моя тінь?
Удома на тебе чекають якісь офіцери.
-Ходімо. Я сяду за кермо. -Що їм треба?
Шукають свого героя.
Невже? Вибачайте, хлопці. Обов'язок кличе, еге ж?
-За Луї! -Дякую, хлопці.
Мушу побачитися з тими офіцерами.
Продажі військових облігацій серйозно впали з дня перемоги над Японією.
Нам потрібна ваша допомога, щоб трохи їх пожвавити.
Усе, що потрібно, - це потиснути руки, виголосити маленьку промову.
Щось бадьоре.
НУ, за мене завжди говорили ноги.
Влучно сказано.
Так, цим можна буде скористатися.
Мені 6 кілька знімків з родиною капітана Замперіні.
Пані та панове, Луї Замперіні!
Я з гордістю представляв свою країну в Берліні на Олімпіаді 1936 року,
а тепер так само гордий представляти свою країну тут, у Філадельфії.
ЛУЇ ЗАМПЕРІНІ й ДОЧКИ АМЕРИКАНСЬКОЇ РЕВОЛЮЦІЇ
Коли командування мене про це попросило,
я сказав їм, що за мене завжди говорили мої ноги.
Вітаю, Сент-Луїсе.
Рахунки надходять і надходять,
тож раджу вам і надалі купувати військові облігації.
Щиро дякую за теплий прийом!
Усі завжди питають про те саме.
Хочуть знати, як можна протриматися 47 днів у шлюпці в Тихому океані.
Треба говорити про їжу.
ЧИКАГО ТОРГОВА ПАЛАТА
От я розповідав хлопцям, як мама готувала мої улюблені страви.
У них слинка текла.
Даруйте.
Ми розмовляли... Ми розмовляти про дівчат.
Про Риту Гейворт.
Про те, скільки... скільки горошинок на тому купальнику.
Я перелічив усі горошинки на тій листівці.
Їх 89.
Вісімдесят дев'ять горошинок. Я порахував їх усі...
А знаєте, іноді я шкодую, що я не одна з тих горошинок.
Він п'яний.
Війна, може, й закінчилась,
та рахунки все надходять, тож купуйте й далі облігації, хлопці.
Дякую.
Гаразд.
«Іноді я шкодую, що я не одна з тих горошинок».
Так.
Вибачте за це.
Потрібен ковточок перед промовою, щоб заспокоїтись? Жодних проблем.
Але ти щовечора напиваєшся у вагоні-ресторані потяга.
Що з тобою відбувається?
Нічого.
Просто в дорозі важко виспатися, ось і все.
Коли повернешся, я хочу, щоб ти звернувся до мого друга, доктора Бейлі.
А зараз я даю тобі три тижні відпустки у Флориді.
У Маямі-Біч.
Три тижні? Коли саме?
Щойно сядеш у таксі до вокзалу.
Позасмагай і забудь про випивку.
Це наказ.
Дякую.
-Привіт, красуне. -Привіт.
Ого, я й не знав, що тут обслуговують італійців.
-Гаррі! Привіт! -Привіт!
Давно не бачились!
Так приємно зустрітись. Сам містер Торнадо.
-Коли ти прилетів? -Та лише декілька годин тому.
Це пречудово. Фантастично.
-Що п'єш? -Імбирний ель.
Імбирний ель? Ти що, готуєшся до наступної Олімпіади?
Бармене! Два «Куба лібре», будь ласка.
-Маєш непоганий вигляд. -А знаєш що?
-Я живий. Тільки це має значення. -З біса правильно.
Ого.
Стільки панянок, і так мало часу.
Триматимуть тебе в тонусі.
Еге ж, одна тут влаштувала мені тонус.
Повів одну гардеробницю на вечерю.
Стейк, омар, усе як треба.
За все 25 баксів, і тут вона йде до вбиральні.
Відтоді її не бачив.
Дякую.
Пий, друже. На нас чекають повно лялечок і цікавих місцинок.
Тож я на Різдвяному параді в Голлівуді,
стою собі під крамницею.
Під'їжджає великий старий ковбой на великому старому коні
та й каже: «Синку, не попильнуєш мого коня?»
Ну я кажу: «Звісно, попильную».
Дивлюсь я на сідло, а там червоними стразами викладено «Тригер».
То був Рой Роджерс! Я пильнував коня Роя Роджерса.
А я вже розповідав вам, як поділився ріжком морозива з Ланою Тернер?
Рівно навпіл. Гей, друже, допоможи трішки.
Я сам усю роботу роблю.
На що ти дивишся? Ого.
Аж серце завмирає.
Гостре в тебе око, Лу.
Ми просто... Ну гаразд.
ПРИВАТНИЙ ПЛЯЖ ТІЛЬКИ ДЛЯ ЧЛЕНІВ
Добридень, панянки.
А ви часом не шукаєте двох справжніх чоловіків, щоб склали вам компанію?
Звісно. Не знаєте, де таких знайти?
Ой! Ви справді вмієте збити хлопця на підльсоті.
Влучила, Лу.
Передай моїй матері, що я її люблю.
Гадаю, вашому другу потрібна медична допомога.
Так, та я не психіатр.
Щиро тобі дякую, друже.
Як ся маєте?
Ви ж Луї Замперіні, так?
-Здрастуйте. -Здрастуйте.
Читала про вас у газетах, у новинах бачила.
НУ, приємно познайомитись.
Синтія Еплвайт.
«Ви вмієте міняти шини?»
Я обертаюся.
А на бордюрі сидить Лана Тернер і їсть ріжок морозива.
Тож я їй кажу: «Ні, я не вмію міняти шини».
-Твій друг дуже цікавий. -Він у цьому точно переконаний.
Як я була мала, то жила неподалік від Торренса.
Жартуєш.
У тебе ще є шрами від зіткнення з тими бігунами?
-Так, добряче дісталося. -А оце?
А, це... Це від японців.
Дякую.
За що?
За те, що зберегли вільний світ для дурненьких дівчаток на кшталт мене.
Гадаю, воно було того варте.
-А ти б не хотіла... -Так.
Чого так довго зважувався?
-Не здогадався? -Не знаю.
Мабуть, застоявся трішки.
Ти завжди на першому побаченні береш дівчину на риболовлю?
А що, твоя мати не схвалила 67
Матері подобаються хлопці, які не подобаються мені.
Вона хоче, щоб я вийшла за когось багатого та передбачуваного.
На кшталт того з кабріолетом?
А ти звідки знаєш?
Бачив, як ти з ним їхала.
Непоганий з тебе рибалка, еге ж?
-Здається, я впіймала субмарину. -Ого, стривай. Ось так.
-Просто тримай вудку кінцем угору. -Добре.
Хай жилка розмотається. Усе гаразд.
I тримай міцно.
Це ти тримай, бо ще опинюся аж у Гавані.
-Це було так весело. -Еге ж.
Непогано, як на перший раз.
У мене руки, мов зі свинцю.
Що то таке було, як гадаєш?
Важко сказати.
Може, морський окунь.
Ї чому найкращі завжди тікають?
А знаєш, я дуже давно себе про це запитую.
Монстр, створений тим, кого вважали за безумця.
А я гадав, ти надто рафінована, щоб дивитися «Будинок Дракули».
Обожнюю фільми про монстрів. Завжди їх дивлюся.
А знаєш, чому мені подобається приходити в кіно посеред дня?
Чому?
Почуваюся так, наче втік з уроків.
У душі ти неповнолітній правопорушник.
Маєш рацію.
Новини
На іншому кінці світу, у Токіо,
засудили ще одну групу.
Хідекі Тодзьо, прем'єр-міністр Японії на момент нападу на Перл-Гарбор,
ВІДДІЛ РОЗСЛІДУВАННЯ ВІЙСЬКОВИХ ЗЛОЧИНІВ
очолив список 25 обвинувачуваних у воєнних злочинах і звірствах.
Після двох років трибуналу його повісили за скоєне.
Бригадний генерал Гарві Рейнольдз...
Гадав, що вже вільний?
Я завжди буду поблизу.
-..церемонією генерал Мак-Артур висловлює побажання.
Помолімося, щоб у світі знову настав мир
ії щоб Бог беріг...
-Луї, усе гаразд? -Так.
Усе гаразд.
Можу тільки уявляти, як важко це дивитись.
Нумо. Ходімо звідси.
А ти молився, коли був на війні?
О ні. Радше благав.
Так, це... Я не дуже переймався месою.
А я завжди молюся.
Ї ти - відповідь на мої молитви.
Що ж,
хоч би ти не виявилася моїм сном.
Я дуже розсерджуся, якщо раптом прокинуся, а тебе нема.
-А це за що? -Щоб тебе розбудити.
Бачиш, я досі тут.
Так, ти тут.
Ну ж бо, Тарзане!
Виходь за мене заміж.
Що?
За тиждень я мушу повертатися до реклами військових облігацій, і...
Я звідси без тебе не поїду.
Ага, це більше схоже на викрадення, аніж на освідчення.
Можна за все життя
не зустріти ту, котру тобі призначила доля,
а ти - моя єдина!
Послухай, нам судилося бути разом.
Я тебе не відпущу.
Біжімо наввипередки.
Якщо добіжиш першим до посту рятувальника, я за тебе вийду.
Ти ж знаєш, що я рекордсмен країни серед старшокласників?
Там метрів 50, а я все життя випереджала хлопців.
А якщо програю?
То програєш.
Готовий?
Ну ж бо!
-Звідси? -Так.
На старт.
Увага.
Руш!
Ти переміг!
Це колись я був Торнадо.
-Тепер я просто Торренська Черепаха. -Ти чудовий бігун.
Тобі треба лише повернутися на доріжку.
Це означає «часи мого розквіту минули».
Мабуть, мені слід узятися за уроки італійської.
Це ж наша церква.
Звідки ти дізнався?
Ти ж казала, що ходила сюди до недільної школи, пам'ятаєш?
Дякую.
Оце все...
«У горі і в радості» та «у хворобі і в здоров'ї»...
Ти серйозно?
Ти певна, що хочеш цього?
Так.
Я тут заради тебе.
Не офіцера.
Не героя.
Заради тебе.
Я кохаю тебе, Луї.
-Вітаємо! -Щасти вам, голуб'ята!
-Розважайтеся! -Яка краса.
-Чао! -Чао!
МОЛОДЯТА
НЕ ПРАЦЮЄ
Цікаво, коли полагодять той бісів ліфт.
-Вода не вимикається. -Що?
Зачекай.
Просто треба трохи натиснути. Отак.
Добре, йди сюди. Потримай.
Потримай. Ось так. Де ж воно?
Ось. Знайшов.
Ї що кумедного?
Подивися не себе.
На себе подивись.
-Ану сюди. -Я вмію цим користуватись.
А я не казав... Іди сюди!
Не вирвешся. Отак.
Хочеш мене вбити?
Ні!
Вона тебе не врятує.
Я знищу вас обох.
ГОСПІТАЛЬ ДЛЯ ВЕТЕРАНІВ
Містере Замперіні, майор Зіглер попросив нас зустрітися,
бо чимало наших ветеранів бойових дій страждають
на виснаження та психоневроз.
Не схоже, що від цього допоможе укол пеніциліну.
Боюся, що ні.
Ці чоловіки прокидаються з криками й риданнями,
кидаються на інших.
Ви добре спите? Вас...
кидає у піт, сняться страхіття?
Я впораюся.
Слухайте, докторе, якщо у вас тільки немає для мене роботи...
Я не думаю, що ви можете чимось мені зарадити.
Усе сказане тут залишиться між нами.
Ваше психічне здоров'я так само важливе, як і фізичне.
«АФЕНДУЛІС» ГУРТОВИЙ ПРОДАЖ МЕБЛІВ
ПОТРІБНІ РОБІТНИКИ
Перепрошую. Добридень. Я тут з приводу вакансії кур'єра.
Дякую.
Найкращі бігуни Америки змагалися у чемпіонаті штату Нью-Йорк,
сподіваючись потрапити в олімпійську збірну
на ігри 1948 року в Лондоні.
Бігуни з усього світу тренуються заради шансу отримати золоту медаль,
поки світ переводить погляд від війни до перемоги на доріжках та майданчиках.
НЕ ПРАЦЮЄ
О ні! Боже мій... О ні.
О Господи.
Коли вже полагодять той ліфт.
Я йому не довіряю, хоч би й працював.
-Дякую. -Нема за що.
Я Синтія Замперіні.
Лайла Джонсон. Я бачила, як ви вселялися.
Ваш чоловік - досить відома людина.
На щастя, власник упізнав Лу.
Куди б ми не пішли, всюди черги на сотню людей.
Я в кінці коридору, якщо щось знадобиться.
-Дякую. -Нема за що.
А кошик віддасте, як зможете, любонько.
Ти наче босий по жаринах бігав.
Треба звикати.
До Лондона з гарними ніжками не потрапиш.
Ти серйозно?
Потрібно звести старі рахунки.
БЕЗКОШТОВНІ ОГОЛОШЕННЯ
Що це?
Як тренуватися для Лондона, то вже як слід.
Починаємо щоранку о 6:30.
«Так, люба».
Так повинні відповідати чоловіки,
коли дружини наказують їм щось зробити.
-«Так, люба». -Так, люба.
Я гадав, ти сказала «о 6:30».
Піт каже, слід бігати в рівному ритмі, без прискорень,
допоки тіло знову не звикне до бігу.
-То ти розмовляла про це з Пітом? -Звісно.
Я не знала, де продають кросівки.
Тож починай поволі, подивимось, чи пробіжиш ти повне коло.
На старт, увага, руш!
Я сказала «руш».
Так, люба.
Набагато краще!
Не зупиняйся. Ще коло.
Дякую, Господи.
4:09!
Начувайся, Лондоне!
Я чув, коли перетинав фініш, як ти щось бурмотіла.
Я не бурмотіла. Я молилася.
-Невже? Навіщо? -Та начебто допомагає.
Ти щодня пробігаєш на пів секунди швидше.
Бо повертаю собі кращу форму.
Ну ж бо, пробіжімо завершальне коло разом.
Та невже?
Ходи сюди.
Гей!
А -Я прудкий! я ще прудкіша!
Як гарно пахне, тату.
Сильвіє, подивись, як там пиріг.
-Хлопці! Хлопці, припиніть. -0! Так, мамо.
-Не роби братові боляче. -Звісно, не буду, мамо.
Будьте чемні.
То як там тренування?
-Вона мене щоранку ганяє. -Невже?
А я гадав, ти страшний. Та вона справжній наглядач.
Гадаєш, зможеш знову пробігти за 4:077
Я б цього не робив, якби так не думав.
Та я просто кажу, що ти більше не хлопчак.
Гадаєш, ти зможеш змагатися на рівні Олімпіади?
А Лу знає?
Він так переймається через гроші й пошуки роботи.
Не хочу нічого казати, аж поки не доведеться.
Гей, ідіть сюди. Лу заклався з Пітом, що пробіжить за 4:07.
Пішов!
Так. Це швидко.
-Ого. -То Луї Замперіні!
Гей, хлопці!
Привіт, Луї!
-Привіт, хлопці. -Що ви тут робите?
Та щось захотілося пробігтися.
Будете бігати?
А як інакше повторити рекорд?
А можна побігати з вами?
Хіба що вам подобається моя спина.
Ну не знаю. Я був у лізі чемпіонів минулого року.
Що ж, може, побачимось на Олімпіаді 1948 року в Лондоні.
Я не змагатимуся з Луї Замперіні.
Гаразд, хлопці! На старт.
Увага!
Руш!
4:07!
4:07, так!
Луї!
Лу!
Ми проконсультуємося з іншим лікарем.
Вони мусять чимось допомогти.
Військовий лікар у Токіо казав: якщо я ще раз її ушкоджу, всьому кінець.
Чому ти мені на сказав?
Бо це не має значення.
Луї, ми маємо бути відвертими одне з одним.
Коли я був малий, то якось упав зі сходів.
Мені було шість чи сім років,
я впав і вдарився.
Ї вилаявся.
Я підвівся і, чорт забирай, упав
знову.
Знаєш, я тричі падав,
і, пам'ятаю, думав собі...
Так виразно уявляв, що це все Бог.
Що це він зі мною таке робив.
Ставив мені підніжки. А тепер не можу не думати, що, можливо,
він робить це знову.
-ЛУуї... -НІі.
Я робив те, задля чого народився.
Я повернувся на доріжку.
Ї все стало знову як було.
НУ... я став, яким був.
Розумієш, усі жахіття наче зникають.
Б'ється серце і... працюють легені,
працюють ноги.
Ї це необхідно.
Ну тобто, ти розумієш?
Відібрати це в мене - це...
Ми перестаралися.
У цьому справа?
Це якась кара?
Тож стою я на Різдвяному параді в Голлівуді,
аж тут під'їздить ковбой на великому коні.
I я не жартую, то був Рой Роджерс.
А ось і він.
Пані та панове, запізнілий Луї Замперіні!
Вибачте за запізнення.
Філе, ходи сюди.
-Радий тебе бачити. -І я тебе.
Це моя дружина Сесіль.
Називайте мене Сісі. Так мене всі кличуть.
Я стільки про вас чув.
-Приємно нарешті познайомитись. -Навзаєм.
Це моя дружина Синтія.
-Здрастуйте. -Вітаю.
Так, це Валері. Працює в «Юніверсал Пікчерз».
-Я всього лише друкарка. -Вітаю.
-То чого кульгаєш? -Та нічого страшного.
Я просто перечепився, спускаючись по сходах.
Гей, Філ нам тут розповідав про вашу аварійну посадку на В-24.
Нічогенька історія.
Я живий лише завдяки тому,
що цей хлопець - найкращий пілот у Тихоокеанському регіоні.
-За Гарольда. -Так.
-Хто такий Гарольд? -Гарольд Брукс.
Один із наших кулеметників.
Він того дня не пережив.
Перепрошую. Піду попудрю носик.
Ви б не могли піти з Вал і привести її назад?
-Що? -Що?
Я теж із вами.
Гей.
Принесіть мені ще і повторюйте далі.
Так, сер.
Притримай коней, хлопче. Мені б спершу попоїсти.
То з'їж хлібну паличку.
То як тобі вдома в Індіані?
Краще, ніж у Японії.
Читав у газеті, що Птаха не можуть знайти.
Решту наглядачів схопили, та він вирвався.
Хто?
Японський наглядач. Мацухіро Ватанабе.
Його прозвали Птахом.
Він був найгіршим з найгірших.
Справжній монстр.
Я тут читав про колишнього військовополоненого,
який ішов собі на роботу, ще там.
I тут він помітив якогось японця в натовпі.
Запідозрив щось не те, тож пішов за ним,
і, чорт, то виявився наглядач із його табору.
-І що він зробив? -Заявив на нього.
Тепер той відпочиває у в'язниці Сугамо.
Для Птаха в'язниця - це надто добре.
Гаразд, добре.
Тож я підводжу погляд, а ці двоє голуб'ят полетіли.
Зникли, наче й не було.
Минає десь із тиждень, я зустрічаю містера Торнадо.
То я й кажу: «Привіт, друже. То куди ви ходили?»
Він дивиться на мене, і знаєте що каже?
«Рибу ловити». Еге ж, рибу ловити.
Уявляєте? Як це романтично.
Це правда, Гаррі. Ми справді рибалили.
О ні, в це я нізащо не повірю.
Гей, офіціанте. Що... Що це таке?
-Перепрошую, сер? -Що це таке?
-Це рис, сер. -Я рису не замовляв.
-Це гарнір, сер. -Так, але рису ніхто не замовляв.
-Слухайте. -Луї.
-Рису я наївся по горло. -Луї, ну ж бо.
Рису з грязюкою, комахами й хробаками.
-Що з тобою не так? -Усе гаразд, Луї.
Ні, не гаразд. Що в біса з тобою не так?
ЛУЇ, він не знав.
Це помилка, друже.
Не принось їжу, яку не замовляли!
Птахові це не повинно так минутися.
Хтось того Птаха зловить.
Йому це так не минеться.
Його треба знайти.
Знайти Птаха.
Ну ж бо. Вставай.
Я його знайду.
О, Луї.
Тримайся!
Ти мене слухатимешся!
Будь ласка!
Будь ласка! Ні!
«ПАН АМЕРИКАН» ВІДКРИВАЄ РЕЙСИ ДО ТОКІО
Зберіться тут у неділю пополудні, щоб щовечора
слухати слово Боже, яке силою свого духу проповідуватиме
доктор Біллі Грем заради спасіння...
З'їж хоч би грінку.
Я не голодний.
Я зателефоную Піту. Він знатиме, що робити.
НІ... Не телефонуй Піту.
Я не дам цьому ради сама.
Слухай,
учора ввечері
була просто пиятика.
Мені просто потрібна робота.
Ні, не треба. Ну ж бо. Ти куди?
Скористаюся телефоном Лайли.
Я не хочу, щоб ти телефонувала моєму братові!
-Я не хочу, щоб Піт дізнався... -Про що?
У ресторані ти не мав чого приховувати.
Наче божевільний, перед усіма...
Я не божевільний.
Я забагато випив.
Лу, відпусти...
Пусти мене!
Я вагітна.
Що?
У мене буде дитина. Я на другому місяці.
Чому ти нічого не казала?
Бо злякалася.
Відколи ти ушкодив суглоб, ти такий сердитий.
Якщо ти не звернешся по допомогу, я не знаю, що мені робити.
Я... Вибач.
Вибачень замало, Лу.
Результати медогляду нормальні. Аналізи в нормі.
Щодо того, як зарадити вашому безсонню та емоційній нестабільності,
то ми досягли деяких результатів завдяки гіпнозу,
лікуванню електрошоком і сонній терапії.
Сонній терапії?
Ми вводимо великі дози аміталу натрію й інших барбітуратів,
щоб приспати вас на 18-20 годин на добу протягом кількох днів.
НІі, я...
Я певен, з кимось це творить дива,
але мені хіба кортить випити подвійне віскі з льодом.
Усім у певні моменти потрібна допомога, Лу.
Навіть героям.
Та я ж просто хлопець, який вижив.
Багато хто з цим не погодиться.
У таборах для полонених
у вас намагалися відібрати людяність, але ви їм не дозволили.
Тепер наш обов'язок - допомогти вам впоратися.
Якби ж ви могли.
ДОКТОР БЕЙЛІ ПСИХІАТР
-Привіт. -Привіт.
Ї як?
Добре.
Так, сказав, що я такий не один.
Казав, щоб ти знову прийшов?
Так, за тиждень у той самий час.
А в торбі що?
Нічого. Лише...
порошок для ніг, зубна паста, ополіскувач для рота.
Купив тобі шоколадку.
Луї.
Дякую.
То кого ви хочете, хлопчика чи дівчинку?
Що таке?
Лу?
Клопоти в раю.
Знаєш, мені тут різне сниться.
Про війну?
Про Ватанабе.
Часто?
Надто часто.
Я гадав, що зможу все забути.
Знаєш, коли ми дізналися, що твій літак впав,
я сказав мамі: «Якщо Луї добереться до суші,
з ним усе буде гаразд.
Йому б лише складаний ніж і зубну щітку,
і він дасть собі раду♪.
Ну ж бо.
«Мить болю варта цілого віку слави», пам'ятаєш?
Ну ж бо. Щойно народиться дитина,
вона цілком заповнить твій мозок.
Правда?
-Справді? -Звісно. Справді?
-Невже? -О, гадаєш, вивчив кілька рухів?
Я тебе дістану. У мене є ідеї в голові.
Отак.
Усе гаразд.
Її зватимуть Синтія.
На честь найкращого в моєму житті.
Так, добре. Гаразд.
Саме так.
НІ, все гаразд.
Я піду. Я сам піду.
Мов той діамант у небі
Мерехти, мерехти Зіронько мала
А я й не знаю, хто ти така
МОЛОЧАРНЯ КВІННА
Луї. О, Луї.
Це справжня честь.
Знаєте, коли Гаррі сказав мені, що ви шукаєте роботу,
я сказав: «Луї Замперіні - саме той, хто нам потрібен».
Заходьте.
Сідайте.
Я був серед глядачів у 1938 році,
коли ви побили рекорд Національної колегіальної атлетичної асоціації.
Чотири хвилини й вісім секунд, так?
Так. Саме так.
Я з біса радий вас прийняти, Луї.
Поговорімо про маслянку.
Звісно.
Я переобладнуюсь.
Розширююсь, а в порошковому молоці майбутнє Квінна.
Але спершу скажіть, чому Торренський Торнадо хоче увійти в молочний бізнес?
Ви 6 могли де завгодно працювати з дипломом Південної Каліфорнії.
Хотів би я, щоб це було так, Говарде, та я не закінчив того університету.
Ви не закінчили?
Таку ціну вимагала війна.
Розумію.
Я собі думав, що закінчили.
У корпоративному світі в усіх є диплом про вищу освіту.
Я міг би... Ну...
Як ви зводите кінці з кінцями?
Коли в армії мене визнали загиблим,
моїй матері видали чек на десять тисяч.
Вона не зняла готівки.
А коли я виявився живим, мені його залишили.
Мабуть, так бути мертвим легше.
Мабуть, так і є.
Що ж,
дякую за приділений час.
Еге ж.
Щасти, Лу.
Дякую.
У мене було п'ять до одного.
I він виривається на фінішній прямій.
Ї в мене в кишені сотня баксів.
Я пригощаю, Зампе.
Так, і що сталося?
У других перегонах поставив на кобилу...
Молодий проповідник Біллі Грем
та співак Кліфф Берроуз, його дружина Біллі Берроуз
та Беверлі Ші, госпел-співачка,
які об'єдналися з групою «Христос за кращий Лос-Анджелес» у великому турі.
Він знову п'є?
Каже, що ні, та це брехня.
Так само, як і запевнення, що він щодня шукає роботу.
Ти казала йому, що знаєш правду?
Не думаю, що це щось змінить.
Бог часто посилає нам життєві труднощі,
щоб підготувати нас до вищої мети.
Я не скажу, що тобі робити, та одне знаю.
За Лу варто боротися.
Іноді мені здається, що я його зовсім не знаю.
Людба, на це потрібен час.
Це наче два дерева, що ростуть поруч.
Із часом вони зближуються та переплітаються.
Ось чому вдови, як-от я, іноді виглядають такими дивачками.
Вибач. Мені не слід нарікати.
НІ, припини.
Не треба. У нього були свої демони, як у ЛУ.
Та ми боролися з ними разом.
Люба. Привіт. Це мій друг Фред Портер.
А це... моя дружина Синтія.
Приємно познайомитись.
Синтіє!
Гей, де ти була?
У церкві.
Гей, а де чекова книжка?
У мене в сумочці. А що?
Що то було?
Та нічого.
Просто...
Просто дай мені чекову книжку.
Господи.
Що ти робиш?
Саме це я хочу спитати у тебе.
-Не роби мені сорому. -Навіщо тобі чекова книжка?
Бо я розпочинаю бізнес із Фредом.
Що за бізнес?
Ми купуватимемо зайві армійські вантажівки та продаватимемо їх на Філіппіни.
Аукціон завтра, тож я мушу дати йому чек,
а він завтра рано-вранці віднесе його в банк.
Скільки?
Десь зо три тисячі.
Це майже всі гроші, що залишилися від твоєї страхової виплати.
Але щоб щось заробити, треба щось і витратити.
Ми на цьому купу грошей заробимо.
Та що ти взагалі знаєш про продаж вантажівок на Філіппіни?
То чим, по-твоєму, мені займатися? Авто заправляти?
А що тут такого?
Ну так, можу уявити. «Привіт, я Торренський Торнадо.
Під'їздіть, я наллю вам повний бак. Може, й оливу поміняю♪.
Це хороший шанс. Давай сюди чекову книжку!
НІ.
Ти не можеш мені відмовити.
Це мої гроші, я за них загинув, тож віддавай негайно.
Ти п'я ний! П'я ний и!
Досить уже цієї вистави про святу Синтію з Маямі-Біч.
Ти вийшла за мене заміж
не тому, що вважала, що я стану гарним заправником.
Я вийшла за тебе заміж, бо вважала хорошим чоловіком!
Пречудово.
Ти все зробиш?
Ти просто чемпіон.
Так, я всьому даю раду.
Біблія, порожня всередині.
Там і сховаю.
Японські митники не лізтимуть до Біблії.
О, то вона тобі телефонувала?
Ходімо. Ти йдеш додому зі мною.
О, припини, добре?
У квартиру ти сьогодні не повернешся.
Там залишиться Сильвія.
Це що... Справжнє родинне свято.
Що ти збираєшся з цим робити? Га?
-Що ти збираєшся з цим робити? -Не твоя справа.
Не моя справа? А це теж не моя справа? Га?
Квитки до Токіо і назад? Що?
Їдеш до Японії разом з цим приятелем 38-го калібру?
Може, й так.
Ти пияк.
Тут ти познайомився з новим бізнес-партнером?
Із тебе гроші, а з нього що, свіжа випивка?
Не лізь у це, гаразд? Я знаю, що роблю.
Ти не знаєш, що робиш, відколи вийшов із того табору для військовополонених.
Тобі потрібна допомога, але бракує мужності прийняти Її.
Мені бракує мужності?
Та в мене більше мужності, ніж у тебе будь-коли буде, старший брате.
Ти не опинявся в потопаючому літаку, у якому ти ледь не втопився.
Тебе ніколи не тримали силою смирно,
не штрикали голкою, не накачували якоюсь гидотою, аж доки ти мало не вмер,
і тебе точно вже не бив по обличчю Птах, знову й знову,
поки ти майже не...
А що ти?
Ти був на гарненькому чистому кораблику, у гарненькій чистій постелі,
їв свої батончики.
Тож дякую за службу, моряче.
Не повертайся сьогодні до квартири.
Дай Синтії спокій. Вона не хоче, щоб ти приходив.
Не знаю, навіщо вони це рекламують. Тільки погляньте.
Це ж просто...
БАР ВОРМВУДА
Хочеш утекти?
Я поставив запитання!
Хочеш утекти?
Я хочу додому!
Немає ніякого дому.
Якщо ти мене врятуєш...
МОЛОЧАРНЯ КВІННА
Ось тобі, друже.
За рахунок закладу.
Гори в пеклі, Лу.
Я це роблю щоночі!
А я, гадаєш, ні?
Ти повертаєшся і смердиш перегаром від віскі!
А якщо й узагалі не приходиш додому?
Я забираю Сіссі та їду до Флориди.
І що робитимеш? Повернешся до батьків?
Розкажеш, якою дурепою була, що за мене вийшла?
Я не можу піклуватися про неї та про пияка водночас.
До чого ти ведеш?
До того, що хочу розлучитися.
Квиток до Токіо в один бік коштує 499.
В обидва - лише 850, тож...
Ти гадав, що звільнився.
Краще брати в обидва боки.
Не дивися на мене.
Дивися на мене.
Ти ніщо.
ВІДРОДЖЕННЯ ЛОС-АНДЖЕЛЕСА БІЛЛІ ГРЕМ
ОБ'ЄДНАННЯ СОТЕНЬ ЦЕРКОВ
Ти гадав, що звільнився.
Ти ніщо.
Ти... Не... ніщо... дивись на мене...
Лу?
-Ти... -Лу.
ніщо.
Можна хвильку твоєї уваги?
Я вийду на трішки.
Лайла покликала мене на службу, тож...
Що ж, сховай гаманець.
Цирк приїхав.
Ти теж міг би піти. Це мало б бути щось нове.
Не як колишні служби такого плану.
Може, він міг би тобі допомогти.
Дивися на мене.
За це я повинен схилитися перед Богом, подякувати йому за те, яким я став?
Ти що, не розумієш?
Бог - мій ворог.
Усе гаразд.
Лу, я знаю про пляшку віскі в бачку унітаза.
Ї про ту, що під мийкою.
Ти не можеш повернутися до життя, яке вів перед війною,
тож відмовляєшся від цього.
Від мене, від Сіссі, від родини.
Ти не поїдеш до Японії.
Ти не вб'єш Птаха.
Це сон.
Це хвороба.
Усе гаразд.
ВІДРОДЖЕННЯ ЛОС-АНДЖЕЛЕСА БІЛЛІ ГРЕМ
ЖИТТЯ У ХРИСТІ ІСУС РЯТУЄ
Сьогодні моя промова буде короткою.
Та я завжди так кажу.
Тож не надто сподівайтеся, добре?
Це Зелений Шершень. Ми падаємо!
СОС!
Порятунок є, і це - рука Ісуса, за яку потрібно триматися.
Я не вірю, що будь-яка людина, будь-яка людина...
-..без Ісуса Христа.
Ваші величезні подружні проблеми,
фізичні проблеми, фінансові проблеми.
Допоможіть!
Це проблеми через гріхи та звички, яких неможливо позбутися
без втручання Господа нашого Ісуса Христа.
А ви довірилися спасителю нашому Ісусу Христу?
Сьогодні я радий повідомити вам,
що Господа Ісуса можна прийняти, і ваші гріхи будуть прощені,
ваші тягарі полегшені,
ваші проблеми вирішені, якщо звірите життя йому
та покаєтеся у гріхах, звертаючись до Ісуса Христа як спасителя.
Луї, прокинься.
Луї.
ЛУЇ, тс.
Сіссі спить.
Я тебе кохаю.
I не розлучатимуся з тобою.
Можеш залишити Сіссі.
Вона в Лайли.
Та ми можемо піти разом.
Я не знаю, чим іще тобі допомогти, Луї.
Прошу, ходімо зі мною. Будь ласка.
Просто скажи: «Так, люба».
Так, люба.
ВІДРОДЖЕННЯ ЛОС-АНДЖЕЛЕСА БІЛЛІ ГРЕМ
Прийди до Господа З молитвою
Друзі зневажають Та залишають тебе?
Прийди до Господа З молитвою
У своїх обіймах
Він підтримає та захистить тебе
Там ти знайдеш розраду
Амінь
Добрий вечір.
Ти не такого очікував?
Сьогодні читаємо восьму главу Євангелія від Ісанна, якщо у вас Біблії з собою.
Почнімо читання.
«Ісус же на гору Оливну пішов.
А над ранком прийшов знов у храм,
і всі люди збігались до Нього... ♪
ЖИТТЯ У ХРИСТІ
Та ось що я вам скажу.
Пітьма не закриває очі Господні.
Бог бачить ваше життя від години вашого народження до години смерті.
I коли ви постанете перед Богом у судний день,
то скажете: «Господи, я не такий уже й поганий».
I тоді опуститься екран,
і вам прокрутять фільм про ваше життя,
і ви почуєте кожну думку, що пролітала у вашій голові,
щохвилини кожного дня і щосекунди кожної хвилини.
Ї ваші власні думки, ваші власні вчинки
стануть вашим вироком, коли ви стоятимете того дня перед Богом.
А сьогодні тут із нами
потопаючий чоловік,
потопаюча жінка, потопаючий хлопчик, потопаюча дівчинка,
усі загублені у морі житейському,
не знають, куди повернути, а просто шукають...
просто шукають якусь надію на майбутнє.
Мені все одно, які страшні та бентежні у вас проблеми.
Це не має значення.
Усі їх буде розв'язано, усі гріхи змито.
Просто йдіть і візьміть Ісуса за руку.
Хай усі схилять голови
та заплющать очі.
Пробач.
Ти боїшся, Лу?
Це не завдасть тобі шкоди.
Тобі не подобається, яким ти став.
Ти хочеш змінитися.
Знаєш, коли він каже «Хай усі схилять голови» та ще там щось...
-«Заплющать очі». -Так. То...
Так і має бути.
А хочеш знати навіщо?
Знаєш, як я був малий
і ходив на ті відразливі брехливі служби,
я не заплющував очей
І бачив усіх злодюжок, які цупили у людей з кишень.
Гаразд, ось тобі моя історія.
Вона з майбутнього.
Сіссі 15 років.
У неї перший хлопець.
Гарний малий, з хорошої родини.
Якось вона приводить його додому, не сказавши нам.
Вони заходять у двері, а там ти,
такий п'яний, що забув сховатися у спальні,
щоб тебе ніхто не побачив.
Натомість ти починаєш показувати йому свої записники.
Звісно, малий намагається піти,
та ти не пускаєш і дихаєш йому в обличчя перегаром.
А твоїй доньці, світлу твого життя,
дитяті, до якого ти нікому не дозволиш і пальцем торкнутися,
їй так соромно за батька, що вмерти хочеться.
Чому, питаєте ви,
чому мовчить Бог, коли страждають хороші люди?
Чому не припинить моровиці?
Чому не припинить воєн?
Чому не припинить страждань цього світу?
Це питання спантеличує людей
покоління за поколінням.
Подивившись у небо сьогодні,
цієї чудової каліфорнійської ночі,
я бачу зорі і бачу сліди Господа.
Ї я кажу собі: «Це отець мій, отець мій небесний
помістив їх там своїм полум'яним кінчиком пальця
і тримає їх там силою своєї всемогутньої руки♪.
Амінь.
Господь просить у людей віри.
Ви його не бачите, не чуєте.
Господь приховує себе.
Та я вірю, що Бог усе ще творить дива.
-Амінь! -Амінь!
Я вірю, що Бог усе ще зцілює тіла.
Я вірю, що Бог усе ще зцілює серця.
Я вірю, що Бог усе ще змінює життя.
-Амінь. -Амінь.
Ї він каже кожному з нас:
«Якщо ти страждаєш, я дам тобі ласку, щоб іти вперед».
Та оскільки ви не чуєте його,
оскільки ви не бачите його в тиші небес...
-Амінь. -...ви відвертаєтеся від нього.
Ї скажу вам, браття, це найнебезпечніше з усього -
день у день сидіти й не приймати спасіння.
Черствіти душею день у день, ніч у ніч,
-аж поки не буде пізно. -Так.
I Бог не зможе сягнути глибини вашого серця
й порятувати вас від вас самих.
-Амінь! -Амінь!
Хай усі схилять голови та заплющать очі.
ЛУ.
Не йди!
Можеш піти під час моєї проповіді, але не зараз.
Якщо ти мене врятуєш...
Дивися на мене.
НІ.
Дивися на мене.
Дивися на мене!
Сталося.
Господь заговорив до тебе.
Час настав. Ходи.
ЖИТТЯ У ХРИСТІ ІСУС РЯТУЄ
Якщо ти мене врятуєш,
я служитиму тобі довіку.
КАВА
Він зберіг мені життя
крізь усі випробування
заради цього.
Війна закінчилася.
Де Ватанабе?
Де Птах?
Ми певні, він ще живий.
Ми продовжимо шукати його, капітане.
То зробіть мені послугу.
Якщо він колись знайдеться,
передайте йому це від мене.
Скажіть, хай гляне Євангеліє від Матвія, глава шоста, вірш 14.
«Бо як людям ви простите прогріхи їхні,
то простить і вам ваш Небесний Отець♪.
Усе гаразд.
Усе скінчено.
Усе буде гаразд. Я тобі прощаю.
Я тобі прощаю. Хай Бог тебе благословить.
Усе гаразд.
Гаразд? Так.
Хай Бог благословить.
Усе гаразд.
Я тобі прощаю.
Хай Бог благословить.
Усе гаразд.
Я тобі прощаю.
Усе скінчено. Я тобі прощаю.
Усе гаразд.
Боже вас благослови, сер.
ЩЕ МАЙЖЕ СОРОК РОКІВ ПІСЛЯ ДРУГОЇ СВІТОВОЇ ПОНАД 85965 КОЛИШНІХ ВІЙСЬКОВОПОЛОНЕНИХ
СТРАЖДАЛИ НА ПОСТТРАВМАТИЧНИЙ СТРЕСОВИИЙ РОЗЛАД.
КОЖЕН МУСИВ ЗНАЙТИ ВЛАСНУ СТЕЖКУ: ЛУЇ ЗАМПЕРІНІ ЗНАЙШОВ ГЛИБОКИЙ СПОКІЙ.
ПІСЛЯ НАВЕРНЕННЯ ЛУЇ ВЖЕ НІКОЛИ НЕ ПИВ.
ВІН РОЗПОЧАВ НОВЕ ЖИТТЯ ЯК ХРИСТИЯНСЬКИЙ ПРОПОВІДНИК,
ДІЛЯЧИСЬ СВОЄЮ ІСТОРІЄЮ З УСІЄЮ АМЕРИКОЮ, ВІД ШКІЛ ДО СТАДІОНІВ.
У 1952-МУ ЛУЇ ЗАСНУВАВ ТАБІР «ВІКТОРІ» ДЛЯ ПРОБЛЕМНИХ ХЛОПЧИКІВ,
ЯКИМ РОДИНА ЗАМПЕРІНІ ОПІКУЄТЬСЯ Й ДОНИНІ.
МАЦУХІРО ВАТАНАБЕ, «ПТАХ»,
БУВ ОДНИМ ІЗ НАЙБІЛЬШ РОЗШУКУВАНИХ ВОоЄННнИХ ЗЛОЧИНЦІВ У ЯПОНІЇ.
ВІН ПЕРЕХОВУВАВСЯ КІЛЬКА РОКІВ, ПОКИ НЕ ОТРИМАВ АМНІСТІЮ ВІД США,
ЯКІ НАМАГАЛИСЯ ПРИМИРИТИСЯ З ЯПОНІЄЮ.
ШЛЮБ ЛУЇ ТА СИНТІЇ ПРОТРИВАВ 54 РОКИ.
Під час війни Луї Замперіні був американським бойовим героєм.
САН-ФРАНЦИСКО, 1958 РІК
Він провів 47 днів у рятувальній шлюпці, дрейфуючи у Тихому океані.
А приїхавши додому, почав пити,
був спантеличений, розлючений і заблудлий у житті.
Ї він теж забрів у той намет
на розі Вашингтон та Гілл у Лос-Анджелесі
та знайшов Христа, свого спасителя.
I сьогодні він - директор
хлопчачого табору «Вікторі» для малолітніх правопорушників Лос-Анджелеса,
присвячуючи життя спробам реабілітації цих неповнолітніх правопорушників
та пізнання ними Ісуса Христа.
ЛУЇ, ми в захопленні, що ти сьогодні з нами.
Дякую, Біллі.
Після війни, маючи 10 000 доларів компенсації
за два з половиною роки у таборі,
та ще й страхову виплату за свою смерть,
я став надзвичайно себелюбним, цинічним і жадібним,
аж доки попутний вітер не змінився.
Я втратив усе, що мав, окрім дружини та донечки,
і саме дружина змогла переконати мене
піти на те зібрання.
Я попросив Господа нашого Ісуса Христа увійти в моє серце та врятувати мене.
Ї звісно ж, так він і вчинив.
ПІТ, ЕНТОНІ ТА ЛУЇ ЗАМПЕРІНІ
ЛУЇ З СЕСТРАМИ
ПІТ, СІСІ, СИНТІЯ ТА ЛУЇ
РОДИНА ЗАМПЕРІНІ
ПРОМОВА ПРО ВІЙСЬКОВІ ОБЛІГАЦІЇ
ВЕСІЛЛЯ
ПІТ, СИНТІЯ ТА ЛУЇ
СИНТІЯ, ЛЮК, ЛУЇ ТА СИНТІЯ
ВІДРОДЖЕННЯ ЛОС-АНДЖЕЛЕСА, 1949 РІК
ЛУЇ ТА БІЛЛІ ГРЕМ
ЛУЇ У В'ЯЗНИЦІ СУГАМО
ЛУЇ ПРОЩАЄ СВОЇМ НАГЛЯДАЧАМ
ХЛОПЧАЧИЙ ТАБІР «ВІКТОРІ» ЛУЇ ЗАМПЕРІНІ
Ці діти кинули школу.
Вони нічого не досягли.
Тож у мене є таблиця,
і протягом тижня вони пройдуть усе, човни...
Я виводжу їх на вершину гори,
вчу, як виживати у снігу та як рятувати інших,
а в кінці тижня показую дітям...
«Подивіться, як багато ви досягли за цей тиждень.
Це було нелегко.
Ї це показує, що ви можете досягти, чого лишень захочете.
Тепер досидьте свій строк,
а тоді повертайтеся й отримуйте шкільний атестат,
і це буде першим великим досягненням у вашому житті♪.
Я ще стояв навколішки, а моє життя вже змінилося за мить,
бо я знав, що покінчив із пиятиками,
і знав, що простив своїм вартовим,
і знав, що то було диво, бо я пробачив Птахові.
I то була перша ніч,
перша за два з половиною роки, коли мені не снилися жахіття,
і більше вони мені не снилися ніколи.
Прощення повинне бути повним.
Байдуже, про кого йдеться.
У мене були вороги, навіть за останні кілька років,
І єдиний спосіб їм простити - це молитися за них, тож це я й роблю.
Замість того, щоб ненавидіти, молюся за них.
Необхідно просто зібратися та рухатися до більшого.
I він питає: «Це ж ви...
Це ж ви провели 47 днів у шлюпці? ♪
Я відповів: «Так».
А він каже: «Та вам винні ще гроші за відрядження».
Я кажу: «Що?» Він каже...
Дуже професійний хлопець.
Він каже: «Сім доларів 60 центів за день помножити на 47».
Підготував рахунок, вислав його у Вашингтон,
а за тиждень ми отримали відповідь,
і там було написано:
«Прохання відхилено.
Підстава: відрядження не узгоджено♪.
ЛУЇ ТА БІЛЛІ
ПАМ'ЯТІ БІЛЛІ ГРЕМА
Переклад субтитрів: Наталія Наконечна