EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Snälla, släpp ut mig!
Ellie behöver mig!
Det vet jag.
Jag säger inte ett ord.
Skit i Henderson.
Tror du jag nånsin gråtit över den skitstöveln?
Och vad än det här mänskliga akvariet är för nåt, så berättar jag inte för nån.
-Jag vill tro dig, Delilah. -Oroa dig inte. Jag är inte dum.
Nej, långt ifrån.
Jag önskar att din berättelse slutar som Wills, men du är en skvallerreporter
med en snut som knullkompis.
-Berättade du för honom om det här? -Nej. Jag var på väg,
men nu tänker jag definitivt inte göra det.
Vill du bevisa att jag kan lita på dig?
Delilah.
-Hej. -D!
Äntligen. Vad händer?
Jag hörde att Ben haffats för rattfylla igen.
Kan du bekräfta?
Var det det som var så viktigt?
Jag måste få in mina pengar.
Ja, men du hörde det inte från mig.
-Okej, tack. Adjö. -Nej, vänta.
Vänta.
Jag har tänkt på det du sa, och...
Jag vill bjuda ut dig, på en riktig dejt.
Är du ledig ikväll?
Jag kan inte ikväll.
Men snart. Jag måste gå. Vi hörs senare.
Ja, okej.
Nu har jag bevisat det.
Så fort hon är fri skulle hon kunna berätta allt för honom.
Okej, du har rätt.
Det vore naivt att lita på mitt ord, så vi kan väl sluta ett avtal?
Vi förhandlar.
Du kan köpa min tystnad om du vill?
Det vore bra, men vad har jag?
-Ett par hundra dollar? -Snälla, Will.
-Jag vill inte dö här. -Det ska du inte.
Jag lovar.
Och jag menar det. Det här får inte sluta illa.
Jag har varit med om det.
Jag ska släppa dig imorgon.
Efter att jag förberett min flykt.
Vad?
Nej! Lämna mig inte!
-Delilah ska släppas. -Lämna mig inte!
Även om mitt hjärta krossas.
För att vara värdig dig,
Love, måste jag släppa dig.
Farväl, Love.
I en annan verklighet skulle jag packa en picknick du förberett,
som vi kunde dela i Griffith Park, istället för passet Will gjorde
utifall jag skulle behöva det.
Jag skulle köpa pioner åt dig, Love,
inte en flygbiljett för imorgon, kl. 09.02.
Jag önskar att saker vore annorlunda, men jag måste ge mig av, för gott.
I en annan verklighet skulle jag inte behöva ljuga för Ellie.
Det vore bäst för dem båda.
INGEN MATCHNING
Ansiktsigenkänning. Nå, storasyster är snart hos Ellie igen.
Inga kryddiga ostsnacks?
-De är min favorit. -Du behöver mer än så.
Du blir här i 16 timmar till.
Ska du ge dig av igen?
Vad fan är det där?
-Nej. -Nej.
Nej. De har en timer.
Titta. Jag ställer in tre sekunder.
När tiden är ute...
De låser upp sig automatiskt.
Du får äta, sen fängslar vi dig vid bordet.
Vi ställer in så att timern släpper dig när jag är på väg från staden.
Sen är du fri.
Hur tar jag mig ut?
Jag lämnar dörrarna olåsta.
När de är inställda kan de inte ställas om.
Du behöver inte försöka ändra på timern.
Det går inte.
-Lås upp. -Varför då?
För din systers skull.
DELILAH: URSÄKTA, JAG JAGAR EN STORY.
KOMMER INTE HEM. BESTÄLL PIZZA XO
Okej.
Den ligger här tills du blir fri.
Jag beklagar att vänskapen behövde sluta såhär.
Hon kommer att hata mig för evigt, men imorgon blir hon fri.
Du har en jävligt rubbad syn på vänskap.
Nu behöver jag bara ta farväl
av dig.
De är glutenfria och gastritvänliga.
-Den med citron är otrolig. -Men är den perfekt?
Vad sägs om marockansk choklad?
-Som himlen i min mun. -Ja, den tar vi.
Håll inte bara med.
Vad sägs om ett annat recept?
-Det är vanilj, mandel och pralin... -Love, snälla.
Sluta.
Vadå?
-Ni förtjänar det bästa. -Vad är på tok?
Gäller det Milo eller...
Nej. Jag utnyttjade Milo. Jag har inte tänkt på honom sen han åkte.
-Will å andra sidan... -Okej.
Där har vi det. Du tror att du förlorade nåt bra.
Nej, ursäkta. Har alla glömt
-att han ljög för dig? -Ingen har glömt.
Men han kanske förtjänar en andra chans.
Jag är en Quinn.
När vi väl blivit brända brukar vi gå vidare.
Du är inte din familj.
Ditt nya mantra. Varsågod.
Om du vill ha honom, ta honom.
-Tänk om det är för sent? -Då är han inte rätt,
-och då är det ajöss. -Ja.
Ja, okej.
Ja!
-Jag ska göra det! -Bra.
Bra, jag är stolt över dig.
-Du förtjänar det. -Du är så bra.
Du blomstrar. Se vad du har gjort.
...alla tre.
Är det där den med pralin?
Ja.
"Kära Love.
Du har förändrat mig.
Jag brukade se världen som svart eller vit.
Nu är allt grått, rörigt, fullt av nyanser
och skönhet, tack vare dig.
I ett annat universum vore vi fortfarande ihop.
Ett team. Redo för allt.
Men dit jag är på väg nu måste jag gå själv.
Jag vill vara mannen du tror jag är,
så vet att jag gör det här för att göra det rätta.
Och det innebär att ta farväl.
Jag vargar dig för alltid, Joe."
Du kommer inte att tro det här.
-Jag lär knappast bry mig. -Vadå?
Jag råkade träffa Kathryn "Hurt Locker" Bigelow
på Manganiellos D&D-kväll.
Jag pitchade KMS. Gissa vem som ringde nyss?
-Berätta. -Hennes assistent.
Kathryn läste tydligen boken, och nu vill hon se ett manus.
Hon är verkligen angelägen.
Om jag inte fingerar entusiasm,
kanske han börjar gråta eller ta droger. Eller både och.
Forty, oj! Gratulerar.
-Det är välförtjänt. -Eller hur?
Ja, så vi måste börja jobba, nu genast.
Åh nej.
Manuset måste finslipas och till Kathryn ögonaböj.
Bokstavligen. Hennes assistent sa "ögonaböj".
Varför jag? Gå igenom det med din manager.
Nej, jag behöver ditt geni. Bara 30 minuter.
Tajmingen är usel, men det är viktigt för honom,
så det är viktigt för dig. Det blir min avskedsgåva åt dig.
Det är läskigt när du blir sådär tyst.
Jag har bara 30 minuter, okej?
Härligt! Du är toppen utan att ens veta om det.
Så uppriktigt. Jag älskar det.
Oj, slätstruket.
-Bra, eller hur? -Jag läser.
Ärligt talat vill jag inte att filmen blir gjord.
Tack och lov är oddsen för det värre än Fortys dialog.
Men jag kan se till att han inte skämmer ut sig.
Det finns beskrivningar här som är överflödiga. Som den här.
Dr Nicky behöver inte säga hur länge han och Beck känt varandra.
-Det vet de redan. -Men jag vill betona det.
Varför?
För varför ska det alltid vara kvinnan som håller reda på sånt?
Feminism.
Vad fan är det för idiot?
Du får inte parkera här.
-Jag sa att du... -Vad gör ni?
Vad gör ni?
-Släpp mig! -Vad fan?
-Vad gör ni? Vänta! -Släpp mig!
-Våldtäkt! -Vänta!
-Våldtäkt! -Nej!
-Vänta! -Forty, håll käften!
Fan. Varför händer det här? Vad gör jag nu?
Benji, Peach, Ron, Beck, Jasper, Henderson.
Jaspers hejdukar? Salingers? Har det med Hendy att göra?
Jag kan inte andas.
Och nu har jag dragit in denna stackars idiot i det här.
Du måste lugna dig, Forty. Andas djupt.
Förlåt Joe. Det här är mitt fel.
Vad snackar du om?
Jag är inte den man du tror jag är.
Jag är beroende.
Jag vet att du är beroende.
Nej, Joe. Jag är spelberoende, okej?
Det kallas för korsberoende. En olycka kommer sällan ensam.
Jag har varit skuldsatt i månader och sa att jag skulle tjäna pengar på filmen,
-men tydligen så... -Vilken vändning.
Syd Field skulle ha varit stolt. Men det vore för otroligt för en film.
Inget prat!
Hela tiden har jag oroat mig för mina egna synder,
bara för att bli kidnappad på grund av Forty jävla Quinn.
För att vara en bur är den här lyxig.
Det var lite kvavt.
Kan vi använda en huva med luftflöde nästa gång?
Du skulle se din min nu.
Forty.
Anlitade du dem för att kidnappa oss?
Visst var det övertygande? Du gick på det där om spelberoende va?
Tack, Dame Helen Mirrens lektioner.
Igor är med i AA. Han och hans bror Dimitri utmäter bilar.
Jag trodde inte att de skulle vara med, men alla har sitt pris.
Det här är helt jävla sjukt! Till och med för att vara du.
Det är okonventionellt,
men vi måste ut ur vår komfortzon
om vi ska finna inspiration.
Det får du göra själv.
Jag drar.
Beträffande det...
Om nån av oss försöker gå så skjuter Dimitri oss.
Hör du ens vad du säger?
Dimitri bryr sig inte.
Och han konfiskerade dina grejor, så känn dig som hemma.
Dimitri.
Kan jag få tillbaka det?
Du... skriv manus.
Ja!
Okej.
Du har rätt. Det är en bra idé att finna inspiration.
Men jag är inte så användbar
-som gisslan. Om... -Det går inte.
Han släpper inte ut oss förrän vi har ett färdigt manus.
Slappna av. Kämpa inte mot processen.
Och jag hörde att Toni Morrison gör såhär.
-Va? -Hon är en berömd författarinna.
Jag vet för fan vem Tori Morrison är. Hon skriver knappast under pistolhot!
Nej, jag menar att hon skriver på hotell.
Forty, jag gick inte med på det här!
Kan du öppna?
-Vad gör du här? -Vad är det för oväsen?
Hej.
Vad gör hon här? Det är inte tryggt för henne här.
-Slappna av farfar. -Hon mår bra. Hon bor mittemot i...
-Rum 216. -Ja.
Dimitri vet att hon får komma och gå som hon vill.
Ja, men vad gör hon här?
Han anställde mig som er assistent.
Jäklar, Forty. Jag kan åtminstone titta till henne.
Jag har tänkt på allt. Det här blir roligt!
Vem vill ha rumsservice?
Ska vi äta eller jobba?
Por qué no los dos?
Denna galna, bortskämda sjuka skitstövel...
Hur har han överlevt så länge?
Så många olyckor kan inträffa i ett hotellrum.
Nej, jag kan fixa manuset,
få mitt pass och ge mig av innan Delilahs 16 timmar går ut.
Sen lämnar jag dig för evigt, Love.
"Jag vargar dig för alltid, Joe."
Tur att jag fick tag på dig. Ät middag med mig ikväll.
Du kan välja ställe. Bara du och jag.
Vad nu? Bad din shaman dig att nå ut till mig?
Var inte fånig. Shamanen Open blåste hela vår familj.
Men Shamanen Kevin är äkthet personifierad.
Och ja, han anser att jag måste laga relationen till dig.
Håller du inte med?
-Behövde en shaman berätta det? -Kom igen, Love.
Jag försöker. Jag vill att vi är vänner.
Det är viktigt för min utveckling, och det skulle knappast skada din.
Raring.
Det är okej.
Du behöver det lika mycket som jag.
Börja riva ner murarna.
Vi börjar ikväll.
Vi dricker cocktailar och äter dessert. Det blir kul.
Det blir bra för oss.
Bra för hela familjen.
Okej mamma.
-Har du trimmat dialogen? -En sida kortare.
Bra. Vi tar bort lite från andra akten
-så flödar det mycket bättre. -Grymt.
-Vad dricker du? -Kombexy. Kombucha och dexamfetamin.
Det är mitt hemliga vapen för att behålla fokus.
Jag har ADHD.
Självklart.
Toppen. Apoteket är öppet igen.
Jag har inte tid
-att få Forty att nyktra till. -Pang!
Med Ellies redigeringar är vi på 188 sidor.
Lika som The Hurt Locker.
Fin.
Tack och lov.
Varje ögonblick finns där. Kolla in det.
Tja, det är ett manus.
Vad sägs, Joe? Jag är grym!
Har du sålt smöret och tappat pengarna?
Vad är det med henne?
Inget. Men jag tycker inte att du är klar.
-Åh nej. -Berätta mer.
-Manuset är förutsägbart. -Okej. Jag höll mig till källan.
Det kvinnliga perspektivet saknas.
-Okej... -Nej. Ellie är för smart
och alldeles för ärlig. Tusan.
Beck var äkta. Hon juckade med kudden flera gånger.
Okej, vad föreslår du, Sofia Coppola?
Ellie, låt bli.
-Börja om från början. -Fan!
Lista ut vem Beck är och varför du bör berätta om henne.
Det låter lite väl drastiskt.
Vi fixar till det här med Beck lite snabbt.
Det behövs mer än så.
Forty, vart ska du?
Jag måste härifrån.
Okej, säg till Dimitri att vi ändrar...
Forty, stanna.
Vänta, stanna! Vad?
Han tar inte kritik så bra.
Utan honom får jag aldrig mitt pass. Klipp till apokalypsen.
Gå tillbaka till ditt rum,
beställ all mat du vill och gå till sängs.
Du är varken bra som producent eller barnvakt.
Men ge dig inte av.
Sköra vita män.
Sex barer och äntligen...
-Har du nåt emot hotellbaren? -Den var för kvav.
Och jag var svartlistad.
Här är vatten åt dig.
Jag anade att du skulle hitta mig. Du är sån.
Är alla dina?
Jag bad artigt om en flaska tequila,
men bartendern ville inte sälja en åt mig, så jag tvingades beställa en shot i taget.
Hur mycket klarar han? Hur är han vid liv?
Tänk att tvingas bevittna detta långsamma självmord år efter år.
-Vi går tillbaka till hotellet. -Hon har rätt.
Jag kan inte skriva kvinnoroller.
Den är förutsägbar och inte...
...speciell.
Låt det inte eskalera.
Övertala honom.
-Du har talang. -Jag är en nolla.
En riktig nolla.
Jag skriver fortfarande till tjejen som utnyttjade mig.
Vad pratar du om?
-Du menar väl inte... -Amy. Ursäkta, Candace.
Eller vad än hon heter nuförtiden.
Håller han kontakten med Candace?
-Varför pratar ni fortfarande? -För att få ett avslut.
Hon vill ha det. Och jag med, antar jag.
-Det här är inte sant. -Herregud.
Varför kan jag inte träffa en fin tjej, som Jessica Alba,
som inte ljuger, som vill föda mina barn
och älska mig för evigt?
Är det för mycket begärt?
Självklart inte. Du förtjänar det.
-Candace är inte sån. Skriv inte mer. -Det där vill jag ha.
Där har vi det. Ja.
-Hör upp allihop! Ursäkta mig. -Forty, sluta.
Hör upp.
Ett stort jävla grattis till er två. Kom hit.
Kom.
Jag känner mig extra generös ikväll,
och det finns inget sötare än nygifta.
Så här är mitt förslag.
Jag bjuder det lyckliga paret tio tusen dollar kontant...
...om den stilige brudgummen...
...låter mig kyssa hans vackra brud.
Vi tar en kaffe.
Hur mörk ska han bli?
-Jag gillar det inte. -Jag vet, men vi kan betala av lånet.
Han kanske backar ur.
Nej.
Han njuter av det här.
Han är en sadist.
Och innan det ens hunnit börja...
-Varsågod. -...har Forty förstört deras äktenskap.
Jag har sett den drogberoende Forty, skrytmånsen Forty,
barnungen, manipulatören.
Men aldrig denna sida.
Din bror, Love, är farlig.
Ge mig en drink.
Nej, vi ska tillbaka till hotellet.
Hämta passet och fly.
Du följer med mig, eller inte, men jag har fått nog.
Vänta.
Vad gör du nu?
Eftersom du tänker lämna mig för gott.
Det där är tiden du drack ditt vatten,
och det blir väldigt viktigt för dig senare,
när du inte vet var i helvete du är.
Varför skulle jag inte veta det?
Jag spetsade ditt vatten med LSD.
Han skämtar. Han måste skämta.
Det kändes bara som
vi verkligen behövde det här för att komma nån vart.
Drogade du mig?
Ja, och jag visste inte hur resistent du är
så jag gav dig fyra gånger den normala dosen för säkerhets skull.
Jag har aldrig tagit LSD förut.
Okej, det ordnar sig. Allt ordnar sig. Bara tre regler.
Ett: Bilar är verkliga.
Två: Allt du vill försöka med, gör det på marken först.
Och tre: Om du inte kan sluta gråta, drick en månjuice.
Var försiktig! För du kommer att känna allt!
Allt jag känner är vrede.
Jag försökte, Love, men din bror är hopplös.
Du, vi tar en selfie.
-Måste vi? -Ja, varför inte?
Okej.
Fint.
Är detta vad du hade tänkt dig?
Hudvårdsråd och selfies?
Din far är otrogen igen.
Men det är okej.
Eller det blir okej,
när du, jag och Forty påminner honom om vilken fantastisk familj han har.
Att han får se oss tillsammans här kommer göra honom glad.
Det är redan sju som gillar.
Hursomhelst, Forty är drogfri och jobbar.
Jag har en hälsosam libido.
Dra åt skogen, klimakteriet.
Allt hade varit helt perfekt
om du inte hade förlorat Will.
Men c'est la vie.
-Vi har alla våra roller. -Nej.
-Ursäkta? -Nej, jag är leds på att alltid låtsas.
Du låtsas att pappas otrohet inte sårar dig.
Och att Forty inte är en tickande bomb.
Nej, istället lägger du på ett shamanen Kevin-plåster.
Det är inte sant. Du är ute och cyklar.
Jaså? Som när jag påstod att du sopade au pair-incidenten under mattan.
-Du har druckit för mycket. -Det hon gjorde mot Forty var brottsligt.
Och vad gjorde du? Jo, en salviarensning.
-Hon borde ha burats in! -Det var omöjligt.
Du låtsades som ingenting tills det var för sent.
-Han är din son! -Jag gjorde vad som krävdes!
Jag älskar den här familjen ovillkorligen
-och jag... -Jag vet...
...hur ovillkorlig kärlek känns.
Det här är inte det.
Wikipedia sa att verkningstiden varierar.
Den här trippen lär pågå 9 till 16 timmar.
Så att få tillbaka passet utan Fortys hjälp har högsta prioritet.
Jag får ta hand om Dimitri själv.
Frågan är, var är han?
Om ändå jag inte förts hit med huva och hoppat ut genom fönstret.
Hallucinerar jag, eller är det du?
Hej.
Du verkar lite berusad, ärligt talat.
Vad gör du här?
Jag hoppades att jag skulle stöta på dig.
Forty nämnde att han skulle skriva här i helgen.
Jag såg dig på hans Instagram och jag lade ihop pusselbitarna.
-Jag kommer att sakna din intelligens. -Brevet du skrev...
...det krossade mig.
-Ska du verkligen lämna Los Angeles? -Din sorg och din besvikelse på mig.
Det avsked jag ville undvika.
Okej.
Om du måste ge dig av,
möt mig imorgon
för lunch, okej?
Vi har varit med om mycket...
...på kort tid, och jag bryr mig om dig.
Åh nej.
Kan vi ses över en lunch?
Jäklar. Det börjar verka.
Jag vill inte minnas dig såhär.
-Okej. -Va? Nej.
-Jag förstår. -Tala.
Nej.
Love.
Kom här. Det hamnade i håret, raring.
-Ursäkta om hon ringde dig. -Jag drack.
Min dotter har en av sina dramatiska dagar.
-Förlåt. -Jag ser det nu.
-Förlåt. -Vi tvättar av dig.
Din mor är en demon som drar ner dig till helvetet.
Jag måste rädda dig från henne.
Fyra doser av LSD.
Det är okej. Allt händer i huvudet.
Jag har varit med om värre.
Vart ska vi?
Är det där jag?
Säger min intuition mig att gå ditåt,
eller ropar alla skräckfans åt mig att inte följa den läskiga ungen?
Teleporterades jag?
Nej, det är LSD. Det här är en Grateful Dead-konsert.
Jag älskar dig, Love.
Jag ska fixa det här.
Candace? Nej. Deadhead-konsert.
Stygg författare.
Jag är ledsen att kvällen inte blev som du väntat dig.
Jag ville inte göra dig upprörd.
Vi pratar aldrig om rätt saker.
Om jag gjorde ett så dåligt jobb, hur artade du dig så bra?
Du är partisk.
Eller så ljuger du.
Jag ljuger aldrig för dig.
Du är den enda andra Quinn som tål sanningen.
Jag kan vara tuff mot dig ibland,
men det är för att du är stark, som jag.
Jag ser så mycket av mig själv i dig.
En dag när du har barn kommer du att förstå.
När de behöver dig,
som du behöver mig just nu,
är det inte längre så svårt att älska dem.
Jag ska hämta vår rumsnyckel.
Vi ses där när du är redo.
Joey!
Mamma?
Välkommen tillbaka, herr producent.
Din mamma är inte här, men använd det.
Ellie hade rätt.
Allt måste utgå från Becks perspektiv.
Vad vill Beck?
Vad kände Beck? Vad drömde Beck om?
Beck,
den stackars tjej som miste sitt liv för att ge oss denna berättelse.
Vad sökte hon i havet av män?
Vi måste se henne, Joe!
-Beck! Kom igen! Tänk! -Beck! Kom igen!, Joe Tänk!
Jag tror jag är död.
Han förgiftade mig, jag dog, och det här är helvetet.
Jag måste bli Beck.
Om ändå marken kunde öppna sig och sluka mig.
Vi spelar rollspel. Du är dr Nicky. Jag är GB.
-Jag kan inte. -Kom igen.
Jag var din patient.
Varför utnyttjade du mig?
Jag vägrar.
Varför utnyttjade du mig?
-Jag försökte hjälpa dig. -Jag behövde en terapeut,
inte nån psykotisk skitstövel som låtsades vara drömprinsen.
Okej.
-Jag hör dig. -Vad gav dig rätten?
-Trodde du att jag skulle vara tacksam? -...tacksam?
-Ditt liv var en röra! -Men det var mitt liv!
-Och jag behövde inte nån sociopat... -Och jag behövde inte...
-...på en vit häst. -Vi kan inte göra det här!
Kom igen, gör det.
-Kväv mig! Gör det! Var ingen fegis. -Jag kan inte!
-Du är inte speciell. Du är trasig. -Du är inte speciell...
Jag skulle aldrig kunna älska dig. Du är det dåliga.
Du är det du borde ha dödat.
Gör det.
Det där var...
...metodskådespeleri på Joaquins nivå. Vilket engagemang.
Respekt.
Okej. Åh nej. Gråtande.
Du vet vad det betyder. Regel nummer tre.
Vi ska dricka lite månjuice, okej?
Vad fan är månjuice? Vi har ingen månjuice.
Du ska gå till Anavrin,
du ska köpa månjuice,
kanske några kassavachips
och torskade äppelskivor.
Men Dimitri då?
"Mamma Ru" är säkerhetsordet.
Om du säger det så släpper han ut dig.
Har det funnits ett jävla säkerhetsord?
Självklart.
Jag är inte galen, okej?
Men vi kan bara använda det en gång,
så gör det du ska.
Jag skulle följa med dig, men...
...drogerna har nått sin kulmen.
Du fixar det, Joe!
Mamma Ru!
Va? Hur fan hamnade jag här?
Är det här hotellrummet?
Har jag gått och kommit tillbaka? Eller...
Vad i helvete?
Var blodet på riktigt? Tvättade jag bort det? Är det på min skjorta?
Vad är på riktigt?
Hur länge var jag borta, och vad gjorde jag?
Matkassar, det är en ledtråd.
Bra. Du har slutat gråta. Vad var det jag sa?
Månjuice är grejen.
-Lämnade jag rummet? -Ja.
Var tror du allt det där kom från? Beck känns bra nu.
När du ströp mig fattade jag.
Jag har ingen bil, så...
Hur tog jag mig till Anavrin?
Eller tillbaka?
Hur ska jag veta det? Jag gör framsteg här.
Jag är djupt inne i dr Nickys tankar.
-Hur dolde dr Nicky sin sociopati? -Hur länge var jag borta?
-Svara mig så svarar jag dig. -Varför måste han vara en sociopat?
Han kanske är en man som gör allt för kärlek.
Din tur. Hur länge var jag borta?
Ungefär en timme.
Inte länge nog för att skaffa allt och göra nåt dumt.
Eller tre.
Svårt att säga. Jag var fokuserad. Mellan en och tre timmar.
-Nu ser du ut sådär igen. -Hur då?
Du ser bestört ut, som när du kom in.
Du sa att du hade blod på händerna.
-Hade jag det? -Jag vet inte.
När jag tittade på dina händer såg jag bara humrar.
Vem mer kan ha sett mig?
Dimitri!
Middagsrast. Vad är det?
När jag kom från affären, hade jag nåt på händerna?
Nej. Händerna rena.
Gå och skriv!
Okej, bra. Händerna rena.
Allt är okej.
På rätt spår. Mexiko City, 09.02.
Din ringsignal, Love. Jag måste veta om du är okej.
Jag behöver mobilen.
-Ingen mobil. -Det är viktigt!
-Ingen mobil! -Jag försöker jobba!
Varsågod.
Tack.
Var normal.
Jag är normal.
-Hej. -Hej.
Du ser hemsk ut. Är du i ett badrum?
Ja, jag...
Förlåt...
...om jag verkade konstig tidigare i korridoren.
Jag... tyngdes av att säga farväl.
Det är därför jag ringer.
Hör på.
Nej till farväl.
Jag vägrar ditt farväl.
Du är det första på så länge som har känts rätt.
Jag är uppvuxen med toxisk, villkorlig kärlek, och jag har fått nog.
Jag förlåter din dumma lögn. Jag vill bara vara med dig.
Jag vill ha ett liv med dig.
Vill du...
...också ha det?
Ja.
Mer än nåt annat!
Okej.
Vad än du flyr från kan vi lösa tillsammans.
Om ändå det var sant.
När Delilah är fri kan vi inte vara här.
Vad sägs om att vi ger oss av tillsammans?
Börjar om på nytt.
Bara du och jag.
Borta från dina föräldrar. Du kan gå klart utbildningen i Paris.
Eller var du än önskar.
Det låter fantastiskt, men...
...Forty då?
Jag kan inte lämna honom med dem.
Självklart.
Vi tar med oss Forty vart än vi åker.
Tack.
Jag är så lycklig.
Jag kan knappt vänta. Möter du mig imorgon bitti?
Jag har nåt jag måste göra.
Men sen är jag din.
Jag vargar dig.
Jag vargar dig mer.
Den här kvällen har en ljus sida.
Vi ska lösa det.
Jag förhandlar med Delilah, köper hennes tystnad.
Vi flyttar utomlands.
Vi slipper se oss över axeln.
Forty, vi löser den biten.
Allt kommer att ordna sig.
Joey...
Där är du.
-Du skrämde mamma. -Du är inte här. Det är inte på riktigt.
Joey...
Tror du verkligen att din kärlekshistoria får ett lyckligt slut?
-Sluta. -Såna som vi förändras inte.
Jag har förändrats.
Så varför tänker du redan på sätt att bli av med Forty?
Det gör jag inte.
Så många olyckor kan inträffa i ett hotellrum, eller hur?
-Du är inte på riktigt. Jag ska inte... -Självklart ska du döda honom.
Precis som Delilah. Det var avgjort när du burade in henne.
Hon är redan död.
Du har fel.
Jag släppte ut Will.
Och jag ska släppa ut Delilah.
Jag har förändrats.
Är du säker?
Forty.
Är det på riktigt?
Är mina händer...
Jag listade ut det.
Du hade rätt. Det var inte sociopati.
Det var ett passionsmord av nån som älskade henne.
Vart är han på väg med det här?
Men dr Nicky älskade henne inte.
Hon var bara hans älskarinna.
Men hennes ex älskade henne.
Vilket ex?
Hon nämner honom några gånger i boken.
I förbifarten. Inte ens vid namn.
Han verkar harmlös.
Men han mördade henne av svartsjuka och satte dit dr Nicky.
Men ingen misstänkte honom.
Han är bara en vanlig kille.
Som du eller...
...jag.
Vill du veta hur jag listade ut det?
Det är okej, raring.
Jag förlåter dig.
Jag ska berätta det.
För det är exakt vad jag gjorde.
Jag älskade Sofia,
vår au pair.
Mina föräldrar sa att jag var för ung, men det var jag inte.
Jag älskade henne.
Och hon älskade mig.
Det var inte nån fånig förälskelse.
Det var kärlek.
När jag fick veta att hon träffade nån kille från college,
kände jag ett raseri inom mig.
Som ett djur av tänder och eld.
Sen svartnade det.
Och jag dödade henne.
När jag kvicknade till stod jag ovanför henne.
Mina föräldrar fick det att se ut som självmord.
Förstår du hur smärtsamt det har varit?
Att bära på en sån hemlighet?
Mer än han nånsin kan ana.
Du var bara ett barn.
Ett förvirrat barn.
Du är förlåten.
-Tycker du inte att jag är ett monster? -Nej.
Du har en ljus framtid.
På LSD är han en savant.
Det du pitchade för mig...
...är en riktigt bra film.
Du borde skriva den.
Gör fiktion av det.
-Ta så många friheter som möjligt. -Du borde skriva den.
Jag vet inte vad som försiggår mellan dig och min syster, men...
...hon vore tokig om hon släppte dig.
Vi ska nog fixa det.
Det har gått 11 timmar.
Det mesta måste ha avtagit nu. Och det finns fortfarande tid.
Jag är nykter och fri.
Forty?
Hoppas att han bara gick ut för en kaffe.
Kom igen Ellie, jag har inte tid.
-Vad är det? -Hej,
kan du ta dig hem på egen hand?
Kan jag ringa efter en Uber?
Ja, det ska jag nog klara av.
Bra, vi ses...
Nu måste jag till Delilah innan handbojorna öppnas.
I en annan verklighet vore jag på väg till flygplatsen, men...
...jag skriver om vår film, Love. På grund av dig
springer hjälten mot buren.
Han lyfter porten och kliver in för att befria Delilah,
och påbörja resten av sitt liv.
Undertexter: Daniel Rehnfeldt