EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Kjærlighet, dette er hvorfor du ikke passer for meg.
Det var en gang jeg trodde på kjærligheten.
Joda, jeg hadde blitt såret før, men jeg lærte av det,
og jeg ville kjempe for en ny start.
Ekte vare denne gangen.
Så, gutt møter jente, gutt vet at dette er noe spesielt, og han tenker:
"La meg gjøre alt jeg kan for å gjøre dette riktig."
Så da gjorde jeg det.
Jeg var modig.
Jeg var sårbar.
Jeg vant henne på gamlemåten.
Jeg prøvde å gjøre alt riktig for henne.
Jeg visste at man måtte gjøre hva som helst for kjærligheten.
Så det gjorde jeg.
Jeg gjorde hva enn jeg måtte, hva enn som krevdes.
-Jeg elsker deg, Joe. -Jeg elsker deg også.
Jeg hørte om deg og Candace.
Jeg trodde vi var ganske lykkelige, men hun trodde hun ble lykkeligere
-med en fyr i Roma, så... -Det er bare det at hun dro så plutselig.
Men hun stolte ikke på meg.
Så hun begynte å spørre om fortiden.
Candance? Jeg tror de var sammen.
Det var de.
Jeg ble ikke sjokkert da det ikke fungerte.
Hvem er Elijah?
Få telefonen min, Joe.
-Han er ikke broren din, det vet jeg. -Jeg elsker deg ikke. Har aldri gjort det.
Hun begynte å grave etter ting som burde ha blitt liggende.
Jeg valgte feil. Jeg gjorde feil.
Kjærlighet gjorde meg blind.
Og nå... har kjærlighet blitt til gift.
Si at jeg er gal.
Si at du ikke... drepte Benji.
Si at du ikke drepte Peach.
Og når kjærligheten tar slutt, gjør det virkelig vondt.
Til syvende og sist...
...elsket hun meg ikke tilbake.
Og kjærligheten vår tok slutt.
Jeg trodde det var slutten. En trist fortelling.
Et knust hjerte som måtte heles for å elske igjen.
Men nei, det lå mer smerte foran meg.
Candace.
Vi har noe uoppgjort å snakke om.
Ja.
Så innså jeg at dette er det jeg får for å prøve så hardt.
Jeg kan ikke elske igjen, kan ikke risikere det. Det er for farlig.
Den eneste nye starten er en start uten kjærlighet.
Kutt!
Vi tar det fra begynnelsen igjen. Fort.
Flott.
Lås det. Vi tar det fra begynnelsen.
Dette er sånn det har blitt.
Kjærligheten har tatt meg til mørke steder.
Men Los Angeles
må være så mørkt som det blir.
Når du rømmer fra noen som tror de kjenner deg,
er det beste gjemmestedet en by de tror du hater. Fordi, vel, det gjør jeg.
Hei, nydelige mennesker! Jeg ville bare si takk.
Tre millioner følgere?
Får klump i halsen når jeg tenker på hvor høyt jeg elsker...
Jeg lukker hjertet mitt som en konkurs bokhandel,
og er her, der alle er for selvopptatte til å knytte seg til noen.
Den verste byen i verden det siste stedet jeg vil være. Perfekt. Midlertidig.
Legg ny strategi, skaff penger, finn ut av neste trekk, dra.
Se deg aldri tilbake.
Det er en sjanse til å komme tilbake til den jeg virkelig er: en rolig fyr,
som bare vil leve et rolig liv.
Jeg har sittet i styggere bur.
-Velkommen. Jeg heter Delilah. -Will Bettelheim. Hyggelig å møte deg.
-Kredittscoren din var strålende, Will. -Bra.
Søkte deg opp, du er ikke på sosiale medier. I det hele tatt.
Tenkte kanskje du var en frik.
Bare ikke så flink til å ha kontroll på sånt.
Har du ikke kontroll på å pusse tennene?
Jeg tuller.
OK. Jeg har ledig i første etasje.
-Vil du se den? Den er større. -Jeg liker andre etasje. Stillere.
Greit.
Leia forfaller den tredje, ingen høy musikk etter klokka ti.
Maks to kjæledyr. Og ikke bruk kjøkkenet som narkolab.
Den er god.
Du kan beholde møblene om du vil,
eller si ifra, så får vi dem fjernet.
Den siste leieboeren hadde det travelt, så...
forhåpentligvis har du bedre flaks.
Jeg er i nummer én om du trenger noe.
-Det høres bra ut. -Greit. Vi sees.
Hjem, kjære fengsel.
Alt dette er ubehagelig.
Men det er bra, jeg er på avrusning. Avrusning skal være ubehagelig.
Jeg har lagt så mye bak meg.
Og jeg vet at det er en side ved meg som jeg mistet kontrollen over
og nå er kontroll alt.
Men når det er sagt: Bråslutt ender opp med tilbakeslag,
som leder til knust hjerte, om ikke åsteder,
og posthume bestselgere.
Avhengighetshåndtering er avgjørende.
Ti minutter om dagen. Ikke fikser på én person.
Ikke bli involvert, ikke søk på dem engang, for jeg vet jeg kan bli revet med.
Men det skjer ikke. Dette er en ny start.
I drømmene mine lever Beck.
Hun tilgir meg for alt jeg gjorde. Hun unnskylder for alt hun gjorde.
Og sier "ikke tenk på det, Candace er borte.
For alltid."
Men så våkner jeg... og husker alt.
-Vi har noe uoppgjort å snakke om. -OK.
OK, vi går et sted vi kan sitte og snakke.
Så lenge det er hyggelig, og... offentlig.
-Skal du fortelle meg hva du vil? -Jeg har lyst på pommes frites.
Candace...
-Hva har dere lyst på? -Pommes frites med dressing.
Vaniljemilkshake.
Vil du ha noe, harepus?
-Nei. -Greit.
Straks tilbake.
Jeg vil at du skal vite at jeg ville holde meg borte.
Du trodde jeg var død, ellers ville du ikke latt meg ligge?
Jeg skulle være takknemlig og aldri komme tilbake.
-Det var ikke sånn noe av det skjedde. -Uansett, der var jeg, i en ny by,
ei ny jente, og jeg gikk inn i en butikk, og der var det en bok...
...av en kvinne som heter Guinevere...
...Beck.
Du gjorde det igjen, gjorde du ikke?
Hva vil du, Candace?
Drepe deg med bare nevene.
Jeg tuller.
Det kunne jeg aldri gjort.
Jeg skal gå til politiet og fortelle dem alt.
Nei, beklager, ikke det heller.
Du slipper ikke unna så lett.
Mennesker er forutsigbare. Jeg har ikke råd til å være forutsigbar.
Livet mitt avhenger av det.
Men kjærlighet, kjærlighet har holdt meg åpen,
i live, annerledes, virkelig.
Jeg har ikke råd til kjærlighet. Du ser dilemmaet mitt.
Hvor mange bilder trenger du?
Tenker du: "Kom igjen. Hvor mange bilder trenger du?"
Det syke er at hun aldri legger ut noen av dem.
Det må være en diagnose, ikke sant?
Veslevoksent barn som tror hun ikke er et barn.
Ms. Strauss skjuler sine seks chihuahuaer. Hun går tur med dem på skift.
Og du? Du er Will Bettelheim, ny i L.A.
Ja, det er meg.
Hvem beskytter henne? Nei, hun er ikke mitt problem.
Hva er Instagrammen din? Har du en falsk profil?
-Jeg henger litt etter i tiden. -Tydeligvis.
Uansett, jeg er @Ellie-Eyeballs.
Så...har du en kjæreste ennå?
Fy faen.
-Ellie, hvor gammel er du? Sånn 14? -Femten.
Det er nesten 16, så...
Nei, hun er ikke mitt problem.
Hyggelig å møte deg.
Manerer.
-Takk for at du kom. -Fint om du ringer meg først.
Så Delilah, hun er ikke prostituert.
Det var det du tenkte? Nei, hun er journalist, han fyren er PR-agent,
og har betalt masse for at noe om en kjendis ikke skal publiseres.
-Sykt, hun er et geni. -Ellie?
Ikke trakasser leieboerne.
-Det gjør jeg ikke. Vi er gamle venner. -Du kommer for sent.
-For ung til å være mora til Ellie. -Er det toppen min? Det er min topp.
-Hvor mange ganger... -Søstre.
Kan du la være å gå med den på skolen og ødelegge den?
Om Delilah teller som foreldretilsyn forklarer det alt.
-Den ser bedre ut på meg. -Kult. Når som helst nå.
Mentalt notat: hold deg unna alle røde flagg.
Hei.
Våg å røre henne, så dissekerer jeg ballene dine.
Hun er et barn.
I Los Angeles er ikke matbutikker bare et sted du kan kjøpe gulrøtter,
de er et uberørt, ikke-genmodifisert Disneyland
og kongen blant disse er Anavrin.
Kom for salatblandingen, bli for et perfekt liv som er ditt
om du bruker nok penger og slutter å spise gluten.
Og ja, Anavrin er åpenbart... vent på det...
..."nirvana" stavet baklengs.
Så du har ingen erfaring med å sortere eller å pakke matvarer?
Jeg er flink til å lære.
Det er en ettertraktet jobb. Alle castingsjefene handler her.
-Så... -Jeg er ikke skuespiller.
OK, la meg kopiere legitimasjonen, så ringer jeg og sier ifra snarest råd.
Den er god, legitimasjon.
Pokker.
-Jeg vet jeg tok den med. Jeg bare... -Leser du den?
Om igjen. Det virker som den blir mer relevant hver dag, sant?
Hvordan... det?
Han sliter med å prøve å komme seg forbi feilgrepene sine, ikke sant?
Jeg liker ikke å snakke politikk, men vår verden er ferdig om vi ikke tenker på det.
Hvordan man blir bedre.
-Jeg kan ikke tro du klarte det. -Klarte...?
Å få en russisk roman til å høres ut som noe jeg vil lese.
Jeg vil ikke ta deg på senga...
Vurdert å jobbe i bokhandel?
Vi har hatt problemer med å selge ting.
Med alle disse greiene med å hacke demokratiet
ville folk lese mer om Russland, og russiske greier. Men de...
De lar seg skremme, sant?
Det er ikke noe å bli skremt av. Det er menneskelig erfaring.
Det er universelt.
Jeg tror jeg nettopp kjente sjelen min komme tilbake til kroppen min.
Jeg elsker det. Du høres ut som en som leser mye.
Kanskje fordi det er det jeg liker best å gjøre. Det...
og... å anbefale den perfekte boken.
Kan du begynne i morgen?
-Ja. -Perfekt.
-Jeg henter et forkle til deg. -Et nytt forkle? Hurra.
Hallo... du.
Nei, jeg skal ikke gjøre det.
Jeg skal ikke prøve å finne ut hvem du er,
hvorfor du ser så bekymra ut over tilstanden til den tomaten.
-Kom jeg borti deg? Går det bra? -Ja.
Du er flink med folk.
De bare liker deg. Toppen din er falmet, men nyvasket.
Du liker å ta vare på ting.
Skoene dine er rene, men slitte.
Du går i en by der ingen går.
Sier ikke hei. Tilfeldigvis komme borti deg. Du vil aldri vite at jeg var her.
Unnskyld meg?
Ligner denne ferskenen på en rumpe?
-Det er ingen feil svar. -Den ser litt ut som en rumpe, ja.
Sant?
Takk.
Flørter du? Jeg liker å tro at du gjør det, men... Jeg kan ikke.
Jeg burde også informere deg om at...
alle ferskener ligner på rumper.
Jeg burde gå min vei.
Stemmer. Takk for ærligheten.
Jeg tar kanskje en sjanse når jeg antyder at
paprika kan være vaginale alt etter som hvordan du kutter.
Har ikke lagt merke til det, men det vil jeg nå. Takk.
Ikke noe problem.
Fulgte du etter meg?
Faen.
Jeg mener...
Sannheten. Det vil avslutte dette, sannheten.
Ikke i utgangspunktet, men ja. Det gjorde jeg.
Unnskyld... om jeg virker ekkel.
Nei. Du kunne ha...
Om du så ekkel ut, som...
Det jeg prøver å si er vel at det var lurt å dusje i dag.
Bra. Jeg var usikker, så...
Greit.
Jobber du her?
Forkleet.
Å ja.
-Will. Jeg begynte nettopp i kafeen. -Jeg også, jeg er leder for kjøkkenet.
Jeg kjøper inn det meste for butikken. Jeg handlet bare til middag.
Uansett, unnskyld. Love. Det er navnet mitt.
-Nei. -Kult. Hyggelig å møte deg, Love.
Ikke søren.
Ja.
Da ses vi på pauserommet, Will.
Nei, jeg biter ikke på.
Jeg er ikke han fyren lenger, og det tror jeg aldri jeg vil bli igjen. Jeg kan ikke.
Love, du er ikke til meg.
Dette er ikke Mooney's Rare and Used.
Men hei, hvem trenger Cervantes når du kan rense chakraene dine?
Ralph Waldo Emerson? Nei.
Lese Akashakrønikene? Full hylle.
Det blir vanskeligere enn antatt, men det er det eneste trygge stedet nå.
Ikke ta det ille opp, men det ser ut som du må spy.
Bare si hva du vil.
-Jeg kommer til det. -Vær så god.
Nå ser det virkelig ut som om du må spy.
Beklager, unnskyld meg.
Faen.
Når jeg er her, handler det i det minste mindre om menneskene og mer om bøkene.
Unnskyld meg.
-Hvordan kan jeg hjelpe deg? -Hvordan kan du hjelpe meg? Tja.
Er denne Carl Jung-boken vegansk?
-Om boken er... -Ny her, hva?
Ja, forkleet ditt er veldig rent.
Går alle rundt i L.A. som om de eier stedet?
Der tok du meg. Jeg begynte denne uka. Bøkene er lagd av trær.
-Ganske sikker på at de er veganske. -Jeg kødder med deg, gamle venn.
Forty.
-Calvin. -Hei.
Har du fortalte vår nye venn Will om vegansk forfattermåned på kafeen?
-Jeg skal oppdatere Will. -Det jeg vet jeg.
Will. Jeg tror du vil gjøre det bra her.
Jeg liker hvordan du ser ut. Det er veldig... Jeg-har-lest-en-bok.
Calvin...
-Så det er... -Fortys foreldre eier stedet, åpenbart.
Han var grei nå, men om han kommer tilbake og det fortsatt er feil...
Jeg fikser det. Ikke tenk på det.
Pass kassen.
Hei.
La meg gjette. Orkanen Forty?
Ja, det var vel det.
Ikke bekymre deg. Han sparker nesten aldri noen.
Du vet hvordan noen er, hovedrollen i sin egen film? Vel, hans...
handler om et kjempemorsomt, misforstått geni som jobber med idioter.
Nettopp, en av dem.
-Har jeg noe...? -Prøvde å finne ut hvordan din film er.
Kanskje den der dama får mannen opp i trøbbel på jobb fordi han ikke gjør noe.
Beklager, jeg må stikke. Men takk.
Jeg kan ikke slippe deg inn.
Rømmer du fra meg?
Hva? Nei.
Det kjennes ut som du gjør det.
-Jeg tror ikke... -Ikke tro.
Vi har rundt seks minutter, jeg tror det skal holde.
Liker du det?
Så si: "Jeg liker det, Love."
Jeg liker det, Love.
Det er bare deg og meg.
-Hva er galt? -Jeg gjør ikke sånt. Ikke nå lenger.
Jeg fantaserer ikke til en slags umulig versjon
av en kvinne jeg knapt kjenner. Det er ikke bra.
Nei.
Det er vanskelig å få en ny start, Love, når du tenker på fortiden.
Takk.
Vent litt.
-Hallo? -Tror du ikke jeg har nummeret ditt?
Jeg er ikke interessert i å se deg død, Joe. Virkelig.
Eller angi deg. I beste fall får du livstid i fengsel.
-Jeg legger på. -Det ville jeg ikke gjort.
For du skjønner, du ville havnet i fengsel som deg.
Du ville sittet der resten av livet og tenkt at du var en bra mann.
Jeg skal vise deg hvem du faktisk er.
Og når du ser det, vil du trygle meg om å angi deg.
Det blir veldig gøy å ødelegge deg. Og det fortjener jeg.
Candace, hør på meg. Du er gal!
Ja, jeg tenkte du ville si det.
Vi sees snart. Man trenger ikke være et geni for å jakte på noen
om du virkelig, virkelig vil. Du skjønner, det lærte jeg også av deg.
Ha det, Joe.
Jeg holder på å bli paranoid.
Hun kan ikke ha funnet meg så raskt.
Aldri i verden. Slipper ikke Candace inn i hodet mitt.
Gale mennesker gjør sånt. Gjør deg gal.
-Hvem ba deg om å filme meg? -Ingen.
-Det er bare på gøy. -Ingen god løgner.
Jeg er ikke sint.
Bare gi meg telefonen.
Din drittsekk.
Jeg lagde en film til skolen.
Ellie.
Faen. Bare en voksen mann som la hånd på en tenåringsjente.
Alt er bra, så lenge jeg fikser det. Noe jeg skal gjøre
etter at jeg har fikset det jeg må fikse først.
Faen, jeg begynner å tro på kosmisk avstraffelse, Love.
Ikke bare avstraffelse, faktisk død.
Om L.A. er helvete, må biltilsynet i Hollywood være den niende sirkelen.
Hei, jeg trenger et førerkort.
-Legitimasjon og bevis for boforhold? -Alt er der.
-Er alt i orden? -Tregt system.
-Fullstendig uakseptabelt. -Kom opp til vinduet, er du snill.
Bare vent, jeg fikser dette.
Jeg kjenner den stemmen.
Sir?
Denne dama har en avtale.
Akkurat som meg. Du hjalp meg for fem sekunder siden.
Hva er sannsynligheten?
Hun trenger en som snakker det hun snakker.
Arabisk? Det er ganske vanlig. Unnskyld meg, kan noen arabisk?
-Noen? -Jeg kan.
Takk, sir, vær så snill. Kom hit. Ingen går foran deg, sant?
Takk, alle sammen.
Ser du?
Noen som kan hjelpe. Ikke vanskelig å spørre.
Noen folk, hæ?
OK, alt er i orden.
-Gå bort dit og ta den skriftlige prøven. -OK, takk.
Will. Skjebnen, ikke sant? Jeg mener, hva er sannsynligheten?
Jeg lager vanligvis ikke en scene.
-Jeg lover. -Det var ganske imponerende.
Bra, for jeg pleier faktisk ofte å lage en scene.
Vel, jeg må ta denne prøven.
Du klarer det. Her.
For hell og lykke.
Neste i køen, vennligst gå frem.
Er du virkelig den du ser ut til å være?
Kan noen være så lette og fryktløse?
Jeg lovte meg selv å ikke gjøre det,
men nå ville det vært rart å ikke gjøre det, sant?
Du tuller med meg?
Er du den eneste kvinnen i Los Angeles som ikke viser seg frem for fremmede?
Gir et godt inntrykk av deg, men det gjør det vanskeligere.
Dessverre vet jeg akkurat hva jeg må gjøre.
Ellie.
Hei!
Det er en ny telefon. Siden det er min feil at...
Det er en liten oppgradering. Du skal lage filmer med den, sant?
Den kostet mye av husleia mi,
og jo mer penger jeg trenger, jo lengre blir jeg, men ett problem om gangen.
Det er vel Ellies versjon av "takk."
-Jeg mente ikke å skremme deg. -Det gjorde du ikke.
Selvfølgelig ikke. Jeg beklager, uansett.
Jeg prøvde å lage en sånn dogme-greie.
Du vet, har du sett Tangerine?
-Jeg trodde du var, liksom... hipp. -Helt ærlig er jeg mer en bokfyr.
Hvorfor fratar du øynene dine alt som er bra?
Vet du hva... Jeg skal lage en liste til deg.
Hvordan fungerer du i en verden uten kunst?
Ikke si bøker. Bøker tar for lang tid.
Vi kan gjøre en avtale. Du lager en liste til meg,
-så lager jeg en til deg. -Ikke noe langt. Jeg har et liv.
Greit.
Herregud, feeden hennes er så falsk.
Hvordan vet du det?
Hvordan vet du... at det er...
-At det er falskt? -Jeg er amerikansk og jeg er 15.
Hvorfor spør du?
Jeg trodde du var for god for nettet.
Faktisk vurderer jeg å bli med. Jeg er bare en privat person.
Det er jeg også. Derfor handler siden min om kunsten, ikke det dumme trynet mitt.
Ser du?
-Kan jeg? -Ja.
-Dette er flott. -Jeg vet det.
Du trenger virkelig en til å lære deg. Gjør du ikke?
Tilbyr du å hjelpe?
Hva får jeg får det?
Jeg skylder deg en.
Det funker.
Det første du må vite er hvordan du er autentisk og faktisk kul.
Feeder som ikke er teite hjelper folk til å bli kjent med deg.
Men ikke del for mye, som frokosten din.
Med mindre frokost er merkevaren din?
-Jeg vet ikke om jeg har en merkevare. -Det er ikke så dypt.
Merkevaren din kan være
at du har god smak i hva enn greia di er.
Så dra til steder, se, om det er interessant, ta et bilde.
Ikke bruk filter, ikke bruk emneknagger.
Emneknagger er desperat.
Bokstavelig talt håndboken for å være kul i et hav av tapere.
Som de fleste er.
Bare gjør din greie, Will.
På en måte uten å prøve for hardt, men som viser at du er litt fascinerende.
Sånn får du henne til å falle for deg.
-Hva? -Det er derfor du gjør det?
-Du liker noen. -Nei.
-Det er bare derfor folk poster noe. -Jeg liker ikke noen.
OK. Den andre grunnen til å poste er hevn.
Har du en erkefiende?
Jeg har ingen erkefiende.
Ikke misforstå meg, Will.
Vær så snill å ikke være så kjedelig på Instagram, OK?
Jeg skal prøve mitt beste.
Sekretæren min fakturerer deg.
Takk.
Slik har det blitt:
På nett for å passe inn, akkurat nok til å komme unna
før Candace finner meg.
Lage en feed med mitt angivelige liv mens livet skjer rundt meg,
men hva vet jeg? Ikke at det er så mye å se.
LEGG TILL VENN
Vennskap forespurt.
OK. Solen er deilig.
Alle steder er sannsynligvis vakre om du slutter å rømme et øyeblikk.
Jeg vil bare slutte å rømme, Love.
Jeg vil ha et hjem.
Mamma?
-Mamma? -Joe! Lille venn.
-Her er jeg. -Jeg var redd du hadde dratt.
Jeg hentet solkrem. Kom hit.
Det er fint her, sant?
Vi burde dra hit hver sommer. Det kan være et hjem hjemmefra.
-Du er hjemme. -Jada, vi er hjemme.
Nei, jeg mener, hjemmet mitt er deg.
Du er mitt også, Joey. Det er du.
Hei. Gå og kjøp litt is.
Så møtes vi på favorittstedet vårt. Du vet, det fra i går.
Husker du? Og bygg et sandslott til meg. OK?
Mamma er straks tilbake. OK?
Jeg er en idiot.
Ble jeg solbrent gjennom t-skjorten? Hvordan er det mulig?
LOVE AKSEPTERTE VENNEFORESPØRSELEN DIN
Verdt det, alt var verdt det, Love.
Gift.
Gift?
Hei, Brooklyn!
Jeg vet at du er der inne.
Den lykkelig gifte fruen.
Jeg er syk.
Du er en nybegynner som ble solbrent, er du. Calvin sa det på butikken.
Slipp meg inn.
Jeg kan hjelpe.
Har du legeautorisasjon?
Jeg mener det. Du trengte ikke å komme helt hit.
Det er ikke noe problem. Jeg bor i nærheten.
Skal vi se.
-Er det salatdressing? -Nei, det er eplesidereddik.
Kan jeg?
-Du vil at jeg... -Ja.
Stol på meg, om fem minutter vil du elske meg for dette.
-Lukter kjempegodt. -Hold kjeft.
Går det bra? Det må gjøre vondt.
Det gjør det ikke.
Du følte det også. Men du er gift, så du er trygg.
Det er faktisk perfekt. Hold det enkelt, avslappa.
Vi gir det et øyeblikk.
OK, nå må jeg spørre deg om noe som er dødsseriøst og personlig.
-OK. -Er det nudler til 99 cent?
-Ja. -Nei.
-Jo. -Nei, Will, nei.
-Du er fra Los Angeles nå. -Det er jeg ikke.
Dere som kommer fra New York er de verste.
Har du aldri vært forelsket
mens du leser Joan Didion, Raymond Chandler eller Francesca Lia Block?
Du vet, disse...
-Du har aldri lest jævla John Didion. -Litt.
-Hun er neste. -Du går glipp av noe.
Denne byen er... Den er... en million byer, den er...
Jeg mener...
-Vi går ut. -Hvor skal vi?
Så mange steder du trenger for å bli konvertert. Kom igjen.
Da går vi!
-OK. -Kom igjen, din snobb.
Greit, vent litt. Jeg må hente jakken min.
OK. La meg låse.
Dette er favorittstedet mitt i byen.
Jeg har en teori. Det er ikke min teori, det er avdøde Jonathan Golds,
hans mål i livet var å bli kjent med L.A. på den beste måten: gjennom mat.
Og han sa: "Det finnes en perfekt taco for oss alle."
Poenget er...
Er den god?
-...at vi skal finne det perfekte for deg. -Fantastisk.
-Men er den perfekt? -Det er en taco.
Vi har en jobb å gjøre. Kom igjen.
Vent litt, dette?
-Sier du... -Nei, kom igjen, vær så snill.
Du kommer til å elske det. Det vil være så verdt det.
OK.
Takk.
-Så du likte den ikke? -Jo, jeg kunne badet i den sausen.
Slutt å lyve. Jeg skal finne ut av deg. Dette er en vitenskap.
Så nære.
Bare tommer unna.
OK.
Researchen er ferdig. Siste stoppested.
Da går vi!
La meg si deg litt om deg selv, Will Bettelheim.
Du er ikke en snobb.
Du er bare gammeldags.
Du liker ting som er ekte, lagd av folk som bryr seg.
Du liker sterke smaker. Triks forfører deg ikke.
Det som forfører deg, er ekte vare.
Derfor...
...stekt kylling.
På kokkeskolen
sa de at du kan si alt om en kokk basert på den stekte kyllingen deres.
Så jeg ble litt besatt. Og du skal dra nytte av det.
-Du gikk på kokkeskole? -Ja. Det er en lang historie.
Voilà.
OK.
Pass på at du tar litt skinn og gulrot... og litt sprøstekt potet.
Dypp den litt i reduksjonen.
-Kan jeg spise den? -Ja, du kan spise den.
Jeg skjønner det nå.
Vel?
Det er alt jeg liker, utsøkt tilberedt, men det som er perfekt,
er at du lagde den til meg.
Er du målløs?
Perfekt munnfull?
Perfekt.
-Den er perfekt. -Ja! Jeg visste det.
Du var vanskelig, men... jeg vant.
Faen.
-Unnskyld. Sa jeg... -Nei.
Jeg må fortelle deg noe, og... Jeg må bare si det.
Hagen vi gikk forbi?
Jeg giftet meg der for tre år siden.
Vi møttes på skolen og vi var unge, men...
Jeg bare visste...
-Unnskyld om jeg har gitt feil signal... -Nei, han er død.
Ja, det tar livet av en samtale.
Han ble syk. Og de...
De prøvde å finne ut av det. Men det gjorde de ikke.
-Love, jeg er så lei meg. -Nei. Nei, det er...
Det er sånn det er.
Det er nesten to år siden nå. Og, hør her. Livet mitt er flott.
Og ingen forstår det.
Jeg mener, hvem gifter seg i vår alder, langt mindre blir enker? Det er så...
viktoriansk.
Folk er hyggelige, men...
de kan egentlig ikke forstå hva jeg går gjennom.
Det er ensomt.
Jeg kan forestille meg det.
Ja, jeg vet det.
Siden det skjedde, har jeg kunnet se ting i folk...
som har vært gjennom det.
Jeg ser det hver gang jeg ser deg i øynene.
Ja. Du har følt det.
Ekte kjærlighet.
Ekte tap.
Ja.
Ja, vel... Ble du forelsket?
I L.A.? Er det så forferdelig?
-Det er ikke forferdelig. -Bra.
Jeg har en...
avskjedsgave til deg.
Jeg tenkte å kjøpe noe lystig, men...
Selvfølgelig. Joan Didion.
La oss innse det, du er mer interessert i noe
smart og komplekst.
Litt mørkt.
Ikke sant? Det er det som får deg til å føle deg hjemme.
Hvordan vet du det?
Fordi det er sånn for meg også.
Jeg ønsket å tenke at du ikke kjente meg.
Det kan du ikke, men jeg kan vel innrømme at jeg tar feil.
Og kanskje jeg tok feil angående deg,
og kanskje, om enn bare litt, hele L.A.
Alt jeg kan si er at jeg håper at jeg også tar feil om meg selv.
Kanskje jeg ikke må stenge ned for alltid. Kanskje jeg ikke må rømme vekk så fort.
Og om det kan være sammen med deg...
-Blås. -Ellie.
Gud, det er fra The Big Lebowski. Den skal på lista di.
-Den er er to på natta. Vet søsteren din... -Hold kjeft, pappa.
Hun er der inne. Jeg har bare insomnia. Etter 14 frappuccinoer.
-OK, unnskyld. Jeg ville bare forsikre... -OK, Mr. Rogers, god natt.
God natt.
Will, noen kom og så etter deg. En gammel venn?
Jesse. Nei, Jasper.
Han sa at du hadde noe som du ville gi tilbake
og at han kommer innom.
-Faen. -Takk.
Ærlig talt så virket han litt ekkel.
Hva kan jeg si, venn? Jeg har en ekkel smak i venner.
Hvem er Jasper?
Hvorfor leter han etter deg? Will?
Hvordan skal vi ta oss av dette problemet?
Her er greia, Love.
Kutt!
Det var ikke lett for meg å komme hit, for å kjøpe meg litt tid,
denne lille sjansen til et nytt liv.
Og så... så jeg deg.
Og, du vet, jeg tror virkelig at ting skjer av en grunn,
at alt det vanskelige og galskapen, og oppriktig talt, mine egne feil...
Kanskje alt det ledet meg hit... av en grunn.
Jeg håper i det minste... at det er sant.
Fordi jeg jobber så hardt jeg kan for å få en ny start her.
-Hva tenkte du? -Ray sa mer skjønnlitteratur.
-Han mente skjønnlitteratur folk vil lese. -Jeg bare tenkte at...
At det finnes noen som vil lese Forbrytelse og straff?
Finn en måte å bli kvitt dem på, eller så blir vi kvitt noe annet.
Den er skjør, hele greia.
-Jeg har ledig i første etasje. -Jeg liker andre etasje.
For det er ikke bare et nytt hjem.
Det er et nytt meg.
Jeg bor i nærheten. Skjebnen, sant?
Hva er sannsynligheten? Og når noe sånt skjer, når det stemmer,
begynner du å føle at alt innrette seg, som om skjebnen sier ja.
Men igjen, skjørt.
Det er dårlig timing, den verste timingen, med tanke på komplikasjoner.
Kanskje jeg burde rømme nå, Love.
Men nå har jeg ikke lyst.
Jeg må finne ut en måte å fullføre dette på, hva dette enn er.
Sammen med deg.
Du vinner, Love.
Jeg blir.
Tekst: Elisabeth Nonstad