Din episoadele anterioare…
Putem să aspirăm să fim demne de citat, ca Brontë.
Victima identificată este Guinevere Beck.
De ce i-au găsit cadavrul îngropat în curtea dvs.?
Citeam cartea ei.
Mi s-a părut că n-a fost scrisă integral de Beck.
Credem c-a ucis-o iubitul ei, Joe.
Trebuie să-l prindem.
Îmi doresc să-l fi omorât pe doctorul Nicky.
Cel care a ucis-o ar zice așa ceva?
Nu-l lăsa să te fraierească!
Voi fi al tău. Te voi înălța și te voi așeza în centrul universului.
M-ai fraierit?
- Nu ești apt să ai grijă de Henry. - Nu-mi iei fiul!
Nu te-am abandonat. Jur.
- Tată! - Ne vedem în curând. Te iubesc.
- Încă mă fraierești? - Nu.
- Mă iubești? - Da.
Cine ești?
Sunt Bronte.
N-am de ales. Kate trebuie să moară.
Nu se bucură că ne vede împreună.
Mi-am petrecut întreaga viață salvând femei ca tine.
Nu ești prințul pe cal alb, Joe!
Tocmai m-am întâlnit cu Marienne Bellamy și trăiește.
Ascultă ce-ți spun ceilalți!
Nu uita de ce ai venit aici inițial!
Guinevere Beck. Chiar crezi că nu a omorât-o?
Pur și simplu mi-a luat mințile.
Ai ratat o cheie.
Joe…
- Spune-mi de ce ai dat vina pe Harrison! - Deschide ușa!
Arzi în iad!
Maddie!
Toate soțiile tale au murit în incendii.
Love n-a murit în incendiu. Am otrăvit-o.
Mulțumesc.
Nadia o să predea asta poliției.
Marienne? Kate?
Bronte, ai venit să mă salvezi.
Ar trebui să te părăsesc, să fug, să nu privesc în urmă.
Bronte Louise Flannery, vrei să fii soția mea?
Dar astfel n-ar mai exista dreptate și răspunsuri.
Sunt singura persoană care te poate opri.
Da, Joe.
Tu…
Ce am făcut ca să te merit?
Fantomele trecutului meu au vrut să cred că nu merit asta.
Dar tu ai știut că se înșală în privința mea.
E superb, nu?
Poate că nu e atât de rău… că lăsăm New Yorkul în urmă.
Câtă frumusețe!
Atât de ușor… ar putea fi.
Dar, așa, lumea nu ar afla adevărul despre tine.
Și eu nu aș primi răspunsurile de care am nevoie.
Cum am putut să te iubesc știind ce știam?
Ce i-ai făcut lui Beck?
Și, cea mai importantă întrebare…
E superb, nu-i așa?
…cum îți ofer sfârșitul pe care îl meriți?
TU
Ce e?
Are probleme GPS-ul. Am văzut o hartă în portbagaj.
Hârtia și cerneala salvează vieți din cele mai vechi timpuri.
Atitudinea ta jovială nu mă convinge. Normal că ți-e frică.
Și nici nu ți-am zis ce-i mai rău.
Hei…
Pot să suport adevărul.
Nu cred c-am fost urmăriți, dar e doar o chestiune de timp.
Kate… m-a păcălit. A trimis ceva poliției ceva incriminatoriu.
Cât de incriminatoriu?
Ceva ce îmi va fi greu să neg.
A fost logic atunci, dar… poliția o să vrea să-mi pună întrebări.
Doar își fac treaba.
Va fi o încurcătură juridică lungă și neplăcută.
Îi vom face față,
dar ce ar fi să stăm potoliți până se liniștesc apele?
În Canada?
Acolo mergem, nu? Trecem granița?
Nu-mi pasă unde mergem,
cât timp sunt cu tine și suntem împreună.
Izolați.
Într-un castel plin de mușchi. Știu că-ți cer mult.
Dar, dacă ne avem unul pe celălalt, avem speranță.
Ai încredere în mine?
Sunt aici, nu?
Tu ești tot ce vreau, Joe.
Și…
Te am doar pe tine.
Era bine dacă n-ar fi fost adevărat.
Tu ai devenit întreaga mea viață.
O să dau un telefon, în caz că pierdem semnalul.
Bun. Te uiți tu pe hartă?
Dar poate că așa o să supraviețuiesc.
O să-mi ascund minciunile cu ceva mai profund.
Vornice!
Will, eu sunt.
Știu. Salut, amice!
Ce mai faci?
Încep să mă simt ca un automat de favoruri.
Mai întâi a fost accidentul cu barca al cumnatei tale oribile.
Apoi ai anulat accidentul cu barca. Acum vrei pașapoarte.
Știu. Sunt un prieten groaznic. Scuze!
Fac mișto de tine. Lucrez la pașapoarte.
Dar o să dureze puțin.
Până atunci, apropie-te de graniță!
Bine. Și… cealaltă chestie?
E mai complicat. Lucrez la asta.
De unde știi că Henry nu e supravegheat?
Nu știu, dar trebuie să risc. E fiul meu.
Înțeleg. Mai lasă-mă puțin!
Mulțumesc, Will.
Acum am cea mai mare nevoie de speranță. Nu pot să dispar până nu vorbesc cu Henry.
Trebuie să-i spun că, orice i s-ar spune, nu-l abandonez.
Mă voi întoarce.
Continuăm?
Continuăm.
Pentru doamne.
Cât de cinic!
Dar acum chiar fac parte din publicul-țintă.
POLIȚIA
Să-mi bag picioarele!
N-au zis la radio despre vreo urmărire,
dar uneori presa nu e pusă la curent.
Pe mine m-ar recunoaște.
Dar pe tine?
La naiba!
Poftim!
Mersi.
Hei, ai nevoie de ajutor?
Am?
Totul s-ar putea sfârși.
Cum adică? Sunt bine.
Dar, dacă te arăt cu degetul, o să fugi.
Nu voi primi niciun răspuns și nimeni nu va ști ce ești, de fapt.
Se pare că m-a cam luat valul cu cumpărăturile.
Încotro mergi?
Glamping cu fetele?
Da, glamping cu fetele.
Aveți grijă! E plin de prădători.
Urși.
Așa e. Am înțeles, mersi.
Nu se poate!
THE DARK FACE OF LOVE POVEȘTI ȘI POEZII
Poate că știu cum să obțin răspunsurile de care am nevoie.
Ești bine?
Da, nu m-a recunoscut.
Tremuri.
De la adrenalină.
Vezi că mă faci dependentă de viața asta de Bonnie și Clyde.
Mă uimești tot mai mult pe zi ce trece.
Ce…
N-am zis să iei lucruri de bază?
E mâncarea perfectă a naturii.
De aici nu mai e cale de întoarcere.
Condu, fraiere!
Miroase a pini.
Ce să vezi, e de la copaci. Bine, deschide ochii!
La dracu'!
E a noastră pentru câteva zile.
N-am văzut camere sau alarme în pozele din anunț
și se vede pe site că nu e rezervată.
Deci o ocupăm ilegal?
Nu vom sta mult.
Gândește-te că ne pregătește pentru viitorul nostru castel.
E izolată. Nu e racordată la rețea.
Îi lipsește doar mușchiul.
Stai aici! Revin imediat.
Să-ți încui mereu ferestrele!
Dacă ți-ai fi urmat sfatul, nu ne-am fi cunoscut.
E frumoasă.
Aduc bagajele.
La naiba! Ți-ai dat seama.
Joe, stai!
Scuze! Faza e că… miros a Doritos.
E perfectă.
Tu ești perfectă.
- Îți aduc periuța de dinți. - Da.
Normal că o să vrea să facem asta.
Era să mă dea de gol un sărut.
Ceea ce înseamnă că în seara asta se încheie tot.
Mai durează puțin. Mă ocup eu. Tu ar trebui să scrii.
Bine.
Numai un sociopat ar putea să scrie sub atâta presiune.
Dar e bine.
Asta îmi oferă timp să-mi dau seama ce urmează.
Să sperăm că nu ajung pe fundul acelui lac.
Salut, Will!
Vești bune! Știu pe cineva cu pașapoarte
care te așteaptă mâine în Chippewa Bay.
Apoi iei barca și treci repejor granița.
Nu-ți pot mulțumi destul.
Totuși, mi-ai cumpărat casa.
Legat de Henry…
Am aflat pe ce server se joacă,
deci, când mai intră, o să încerc să vă fac legătura.
Dar nu pot să promit nimic.
Știu că șansele sunt mici,
dar, după atât stres și traume, o să vrea să se refugieze în cărți și… în jocuri.
Mulțumesc, Will. Numele de pe pașapoarte?
Așa cum ai cerut… Ezra și Ella.
Ești cel mai tare!
Ezra și Ella sunt protagoniști nemuritori. Ficțiunea imită realitatea.
Aproape că e prea bine.
Ce-i cu valul ăsta de superstiții?
Sunt în mintea mea.
Toate femeile alea.
Îmi atacă optimismul și îmi spun că nu există final fericit.
Dar ți-ai mai schimbat întreaga identitate pentru mine.
De ce să mă îndoiesc că ai face iar asta?
Sunt bune?
E extrem de enervant că gătești atât de bine.
Oi fi învățat să gătești de la prima ta soție moartă.
Cum a mers cu scrisul?
E plăcut că e liniște.
Cum rămâne cu cartea ta? Ai vreo copie de rezervă?
Era o singură copie scrisă la mașină. Au înghițit-o flăcările.
Asta-mi trebuie dacă am scris în cel mai arogant mod.
Nu-i nimic. O rescriu… după ce vom fi în siguranță.
Te-ai gândit la cum va fi finalul?
Ezra o transformă pe Ella în vampir.
Călătoresc împreună în toată lumea.
Pentru totdeauna?
Asta e ideea imortalității, da.
Ți se pare nașpa? Spune-mi!
Este…
Crezi că asta merită protagonistul tău?
Ce vrei să spui?
De obicei, are loc un fel de judecată, nu?
Și crezi că faptul că mi-am pierdut fiul, casa și anticariatul nu e suficient?
Hai să nu ne mai prefacem!
Bine, nu ne mai prefacem.
Nu există nemurire, Joe, așa că îmi fac griji pentru tine.
Și pentru mine.
Am un plan.
Planurile pică.
Și visurile se năruie, deci…
Fii sincer cu mine! O să supraviețuiesc?
În povestea ta.
Dacă…
Bronte, desigur.
Evident. Pentru mine, cel mai mult contează fericirea și siguranța ta.
Nu, eu…
Eternitatea e puerilă.
E o dorință.
Îmi…
Îmi pare rău.
Îți cer foarte mult.
Dacă par speriată,
să știi că sunt.
Și eu sunt.
Îți asumi un risc enorm cu mine.
Ți-am promis lumea întreagă,
dar trebuie să-ți amintesc că nu avem nevoie decât de noi.
Pot… să-ți arăt în seara asta o frântură din ce ne rezervă viitorul?
Te rog.
Aici nu exiști decât tu.
Ridică-te!
- Poftim? - Ai încredere în mine!
Se clatină.
Te țin eu. Uite!
Unde te duci?
De ce sunt aici, sus?
Ca să te pot vedea așa.
Ți-am spus că o să te pun în centrul universului.
Ce e în neregulă cu mine, dacă, știind cine ești,
o parte din mine tot se simte așa de bine?
Dar cine nu iubește să fie iubit?
Mai mult decât dreptatea, realitatea. Iubirea e mai puternică.
Și tu o folosești ca pe o armă.
Atât de bine s-a simțit și Beck înainte s-o omori?
Pentru că, alături de tine, iubirea are un preț.
Spre asta ne-am îndreptat de la început. Spre apogeul romantismului.
Zi-mi că asta vrei!
Urmează-mă!
Hei!
Ce mama dracu'?
Spune-mi cum ai omorât-o pe Guinevere Beck!
Spune-mi!
Te rog, lasă pistolul jos! Ce faci?
Ce trebuia să fac de la început.
Ai fost manipulată.
Nu, cineva m-a scăpat de manipularea ta. Nu te apropia, Joe!
Marienne?
Nadia?
Și Kate?
Împotriva căreia ai vrut să mă întorci. Ai vrut să mă convingi că e nebună.
A încercat să mă sechestreze și să mă omoare.
Ești prea deșteaptă ca să pot să-ți fac așa ceva.
Nu, nu sunt.
Nu sunt. Și e în regulă, fiindcă, în sfârșit, știu cine sunt.
Joe, acum vreau să-mi răspunzi la întrebare, bine?
Vreau adevărul.
Era prea frumos ca să fie adevărat să-mi fi crezut minciuna despre Beck.
Guinevere Beck.
Cea…
de care nu pot scăpa.
Știu că ai omorât-o. Dar…
cum ai făcut asta?
Nu vrei să știi.
Ba da, vreau. Spune-mi naibii odată!
Ai terminat cartea lui Beck după ce ai ucis-o, nu?
Da.
Da, ți-am identificat opera mediocră dinainte să te cunosc.
N-a fost de ajuns că i-ai luat viața? Trebuia să-i iei și vocea?
Ți-ai însușit ce îi aparținea ei.
Editează cartea și șterge tot ce ai adăugat!
Și apoi?
Misiune îndeplinită?
Asta ai decis să faci acum trei ani? Încetează!
Nu te mai preface că e despre Beck!
Joe, îmi ștergi identitatea încă din prima zi în care ne-am cunoscut.
Bucată cu bucată. Intuiția mea, abilitatea de a discerne, sinele meu…
Pot măcar să-ți șterg și eu cuvintele.
- Fă-o! - Bine.
Eu am pus cap la cap manuscrisul lui Beck, dar ea l-a scris.
Desigur, am făcut mici adăugări ca să fie mai coerent.
Așa mi-am cerut iertare. Un gest prin care mi-am arătat iubirea.
Continuă!
Nu sunt atât de naiv încât să cred că o să te conving,
dar puteai să mă fi omorât deja.
Dar nu ai făcut-o.
Universul a conspirat ca să ne aducă pe amândoi aici singuri.
Oi fi naiv, dar în romanele de dragoste, răsturnările de situație
după mărturisirile cu arma la tâmplă sunt, practic, consacrate.
„Nu asta voiai?”
„Să fii iubită?”
„Nu voiai să te încoroneze?” E din Barbă-Albastră.
A scris asta în cușcă.
E dur, dar a atins o coardă sensibilă. Am rezonat cu asta.
Da, noroc cu tine!
Îți dai seama cât de dement pari?
N-am spus asta, dar cred că știu de ce te temi că ar putea fi adevărat.
Nu mă interesează ce crezi tu.
Minți.
Dacă ai decis cum sunt, de ce ai bătut atât drum?
De ce ai riscat să rămâi singură cu mine?
- Puteai să mă fi lăsat să mor în flăcări. - Vrei să taci?
De ce nu vii să-mi închizi gura?
O parte din tine are nevoie de mine.
Erai pierdută înainte să ne cunoaștem.
Ai asta în comun cu Beck.
De asta te-ai identificat cu opera ei.
Este o teamă profundă…
că ești un nimeni.
Ți-a fost frică de mine. Îmi dau seama de asta.
Dar acum cred că ți-e mai frică de absența mea,
pentru că, dacă nu mai sunt…
nimeni nu te va mai iubi cum o fac eu.
Niciodată.
Ai o fixație pentru mine
pentru că nu mai suportai să fii Louise Flannery.
Așa că m-ai păcălit iar și iar.
Și eu ce am făcut? Te-am acceptat oricum.
În întregime.
Și încă te accept.
Încetează!
Bronte…
cred că te iubesc mai mult decât te iubești tu pe tine.
Hei!
E Henry. Ar putea fi fiul meu.
Faci mișto de mine?
E singura mea șansă. Nu e vorba despre mine.
E tânăr. E sensibil. Își pierde ambii părinți.
Orice mi s-ar întâmpla,
vreau să știe că nu a făcut nimic greșit. Te rog.
- Pe difuzor! - Mulțumesc.
Alo?
Salut, Joe! Henry e online.
- Poți vorbi? - Da, te rog. Fă-mi legătura!
Așteaptă câteva secunde și apoi vorbește!
Alo? Henry?
Henry, mă auzi?
Tată?
Hei! Bună, amice!
Da.
Eu sunt. Ce mai faci? Unde ești?
Sunt acasă, cu Teddy.
Super!
Mi-e foarte dor de tine.
Aș vrea să-ți pot da cea mai strânsă îmbrățișare.
Eu… Vreau doar să-ți spun că te iubesc.
Și că am de rezolvat niște lucruri.
A trebuit să plec pentru câteva zile, deci…
Mă mai auzi? Henry?
Ce i-ai făcut lui mami?
Poftim?
Ce?
Nimic, amice.
Nu asta mi-a zis unchiul Teddy.
Sunt sigur că Teddy e confuz. Ce a zis?
Mă auzi, Henry?
Mai ții minte când îmi spuneai că nu există monștri în camera mea?
Da. Da, desigur. Erai foarte speriat.
Ai mințit.
Ce vrei să spui?
Tu erai.
Tu ești monstrul.
Henry, mă auzi?
Mereu a fost precoce.
Mama…
Mama lui a spus că așa va fi. Au fost ultimele ei cuvinte.
„O să-și dea seama ce ești.”
Îl iubesc foarte mult.
Poate… Poate că merită…
ceva mai bun decât mine.
De ce? Cum? Cum am devenit așa?
Când încerc să iubesc, mereu totul se duce de râpă!
E fiul meu.
E vina mea.
Sunt imposibil de iubit.
Asta merit?
Nu știu.
Nu știu ce meriți, Joe.
Poate că nu eu trebuie să decid, dar…
E o iluzie.
Nu tu ești victima.
Sun la poliție. S-a terminat. Trebuie să se termine.
De ce crezi că de data asta va fi altfel?
Am fost filmat omorându-ți prietenul, și iată-mă!
Da. Iată-te, Joe!
Ești pe fugă, speriat…
Știi de unde știu că va fi altfel?
Fiindcă și eu m-am întors împotriva ta, Joe.
Dacă eu am putut să mă trezesc la realitate, poate și restul lumii.
Mi-am făcut iluzii.
Dă-mi telefonul!
Mi-am pus prea multă speranță în iubire.
În univers.
În… ea.
A dracu' Bronte!
Nu!
Fir-ar să fie!
Bun.
La dracu'! Hai odată!
Nu!
La dracu'!
Nu, haide!
Doamne!
112, ce urgență aveți?
Când ți-am distrus glezna,
voiam doar să te țin aproape ca să putem discuta.
Nu credeam că, într-o bună zi, mă va ajuta să te omor.
La dracu', normal că tu ai fost.
Era clar că așa se va sfârși, nu?
Nu, nu era nevoie!
Dar ești nerecunoscătoare. Ții dușmănie.
Te-am făcut să fii specială, Bronte,
dar ești prea egoistă ca să înțelegi ce bine ai dus-o.
Uite-l! Uite-l, Joe!
Ăsta ești, de fapt.
Misogin jalnic ce ești!
Vrei să știi cum am omorât-o pe Beck?
O să-ți arăt.
Nu!
Ce mama naibii?
Adio, Bronte!
Avem confirmarea vehiculului.
Repet, avem confirmarea vehiculului.
Unu A șase. Recepționat.
Care e statutul telefonului? E localizat?
Unu A șase.
Recepționat. L-am localizat.
Casa e goală. Repet, e goală.
Da, avansați!
Da, domnule.
Strângeți perimetrul încet!
Ne trebuie lumină!
S-a terminat, Joe.
Te rog, vin!
Omoară-mă!
Ți-ar plăcea asta la nebunie, nu-i așa? N-ai să vezi.
Asta merit.
Știi că poți s-o faci.
Te rog.
Semănăm mai mult decât vrei să recunoști. Haide!
Haide! Pentru toate viețile pe care le-am curmat. Și tu…
Tu ești cea care mă omoară, Bronte.
Așa se încheie povestea noastră.
Numele meu e Louise.
Nu, m-am săturat, Joe.
M-am întrebat la nesfârșit: „De ce?”
Și, în sfârșit, acum am înțeles.
Idealizăm bărbați ca tine
ca să facem față realității în care există bărbați ca tine.
- Omoară-mă, te rog! - Nu.
Omoară-mă! Omoară-mă, te rog!
Nu, o să-ți trăiești restul vieții singur.
Louise, nu pot!
Te sperie, nu-i așa?
Procesul, juriul, poze de la locurile crimelor.
Fețele și cadavrele fiilor și fiicelor pe care le-ai ucis.
Toată lumea te va vedea, Joe, și va trebui să vezi cine ești, de fapt.
S-au tras focuri!
În cele din urmă, Joe Goldberg a fost forțat să vadă cine e, cu adevărat.
Procesul a fost urât,
probele, groaznice, iar adevărul, de netăgăduit.
Dar cred că motivul pentru care lumea s-a întors împotriva lui
e fiindcă i-am făcut de râs scula pe tot internetul.
JOE, CÂND AJUNGE LA ÎNCHISOARE
NU MERITĂ SCULĂ
CĂPRIOARA A VĂZUT MĂTĂRÂNGA ÎMPUȘCATĂ A LUI JOE
DE LA NOTA ZECE LA… DOI CENTIMETRI
După ce a fost condamnat pentru uciderea lui Love Quinn și a lui Guinevere Beck,
acuzațiile s-au înmulțit rapid și au dat naștere mai multor condamnări.
Un lucru e clar: Joe Goldberg nu va mai fi niciodată liber.
Benjamin „Benji” Ashby al III-lea,
omor cu premeditare, condamnare pe viață.
Peach Salinger, omor cu premeditare, condamnare pe viață.
Nu uita că dr. Nicky a fost exonerat.
N-am reușit asta singuri.
Louise, cei care i-au supraviețuit lui Joe și toți detectivii de pe internet…
Și n-am terminat.
Nu vrem să te șocăm, dar sunt mulți ca Joe în libertate.
Povestiți-mi mai multe!
După arestul lui Joe, a trebuit să gestionăm impactul lui asupra noastră.
Nadia Fareedi s-a întors la scris.
Și la predat.
Și-a folosit talentul ca să ajute alte femei să-și gestioneze traumele.
Harrison Jacobs a scăpat
de acuzația că și-ar fi ucis soția.
Prostovanul ăla a fost închis 48 de ore,
dar tot s-a ales cu un tatuaj în închisoare.
Maddie Lockwood a fost judecată pentru incendiere și pentru moartea surorii sale.
Având în vedere circumstanțele, nu a fost condamnată la închisoare.
S-a dus la dezintoxicare,
a pregătit o înmormântare vikingă de două milioane de dolari pentru sora ei,
iar acum e însărcinată cu gemeni.
După ce a supraviețuit Infernului lui Bronte, cum eronat l-a numit The Post,
Kate Lockwood a renăscut.
Își poartă cicatricile ca pe o emblemă. Nu a mândriei,
ci a penitenței.
De data asta ce sărbătorim?
Ei bine, acum o oră,
Corporația Lockwood a devenit o organizație 100% nonprofit.
Fugi de aici!
- Tata se răsucește-n mormânt. - Da.
Vreau să țin un toast.
În cinstea lui Teddy!
Pentru că ești cine ești.
- Noroc! - Noroc!
Uneori, ca să faci lumea un loc mai bun, renunți la locul pe care îl ai în ea.
Kate a lăsat în urmă poziția de conducere și a revenit la prima sa iubire,
arta,
susținând munca unei artiste care are un loc special în inima ei.
După condamnarea lui Joe, Marienne Bellamy nu s-a mai temut să se expună.
Lumea îi vede talentul și o iubește.
Scuze, râzi de cum pronunț „ștrengar”?
- Nu. - Pentru că pare că râzi.
Cândva, Henry Goldberg va cere cuiva să-l iubească.
Să aibă încredere că va fi în siguranță făcând asta.
Nu pentru că e urmașul tatălui său.
Va trebui să decidă ce fel de bărbat vrea să fie.
Nu mi-a luat mult să elimin „contribuția” lui Joe
din cartea lui Beck.
Iar noua versiune redactată e mult mai populară…
EDIȚIE NOUĂ
…mai lăudată, mai tranșantă și mai imperfectă.
Mai tipică lui Beck.
Dar, asemenea multor altora, nu va avea șansa
să realizeze ce și-ar fi dorit în viață.
Joe le-a furat asta.
În onoarea lor, noi vom realiza cât putem de multe.
Joe s-a înșelat în privința mea.
Viața mea nu se poate rezuma la perioada dinainte și după ce l-am cunoscut.
Cu fiecare zi ce trece, amintirea lui se estompează și mai mult.
Într-un final, va fi doar un fost iubit dobitoc.
Încă n-am habar cine vreau să fiu, dar abia aștept să aflu.
Așadar… în cele din urmă,
pedeapsa mea e chiar mai groaznică decât mi-am imaginat.
Singurătatea… Dumnezeule mare!
Singurătatea.
Nicio speranță că voi fi îmbrățișat.
Faptul că știu că asta mă așteaptă pentru totdeauna.
Nu e corect…
să mi se pună toate astea în cârcă.
Nu toți suntem rezultatul mediului înconjurător?
Cei răniți rănesc la rândul lor.
N-am avut nicio șansă.
Goldberg!
Da.
Altă admiratoare.
De ce sunt închis, când toate nebunele astea îmi scriu
despre toate lucrurile depravate pe care vor să le fac cu ele?
DRAGĂ JOE
CRED ÎN TINE
Poate că noi, ca societate, avem o problemă.
TE LAS SĂ FACI
CRED ORICE
PEDEPSEȘTE-MĂ FATĂ REA
CONTROLEAZĂ-MĂ
Trebuie să reparăm ce e defect.
TRAGE-MI-O
ÎN CUȘCA TA
Poate că nu eu sunt problema.
Poate că…
tu ești.
Subtitrarea: Valeriu Cosa